Справа № 127/5465/22 
Провадження № 33/801/85/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року                                                                                       м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 19 жовтня 2022 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн на користь держави.
Не погодившись із вказаною постановою, 22 грудня 2022 року адвокат Паламарчук С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (надійшла до апеляційного суду 10 січня 2023 року). 
До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що суд першої інстанції виніс коротку постанову за участю ОСОБА_1 , повний текст зачитаний 24 жовтня 2022 року без його участі та в цей день внесений до Єдиного реєстру судових рішень. Цього ж дня постанова надійшла на його електронну адресу, апеляційну скаргу було подано 03 листопада 2022 року, тобто в межах десяти днів з моменту появи постанови в Єдиному реєстрі судових рішень. Однак, 22 листопада 2022 року Вінницький апеляційний суд повернув апеляційну скаргу, оскільки до неї не було додано доказів на підтвердження дати отримання постанови суду 24 жовтня 2022 року. Аналогічна ухвала була винесена 12 грудня 2022 року. Дана апеляційна скарга подається протягом десяти днів з моменту отримана ухвали про повернення попередньої апеляційної скарги. 
Перевіривши матеріали  справи про  адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суду винесена судом 19.10.2022 (а.с.30-33).
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 22.12.2022, тобто через два місяці після винесення оскаржуваної постанови (а.с.56-63).
Суд враховує, що ОСОБА_1 до подання 22.12.2022 апеляційної скарги вже двічі звертався до Вінницького апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2022 у даній справі.
Так, постановою Вінницького апеляційного суду від 21 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Паламарчука С.В. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с.41-42).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука С.В. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційну скаргу разом з додатками повернуто особі, яка її подала (а.с.52-53).
Нових обставин, які були б безумовною підставою для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2022 ОСОБА_1 не наведено.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями  встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
Апеляційними судами при розгляді попередніх клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження встановлено, що ОСОБА_1 був присутній при оголошенні повного тексту постанови (19.10.2022), а апеляційна скарга вперше подана на шістнадцятий день після проголошення, при цьому переконливих доказів пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не надано. 
Апеляційний суд теж погоджується з висновком, що КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення з моментом винесення постанови.
Враховуючи, що апеляційним судом питання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є вирішеним та з цього питання прийнято остаточне рішення, і в повторній апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено нових виключних підстав для поновлення процесуального строку та не додано жодних нових доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, у поновленні цього строку необхідно відмовити, а апеляційну скаргу з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, 
постановив:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовити.
Апеляційну скаргу з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.Б. Сало