Справа № 131/390/22
Провадження № 22-ц/801/238/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року	Справа № 131/390/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О.,
суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П., 
розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , його представника адво-ката Алексенка Сергія Леонтійовича на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 червня 2022 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Іллінці Вінницької області за головування судді Олексієнка О. Ю., 

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2022 року до Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення алі-ментів на утримання малолітньої дитини. Позовну вимоги умотивовані тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін у справі народилася донь-ка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час подання даного позову у провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Позивачка зазначила, що з початку 2022 року вони з відповідачем спільно не проживають, вона з дитиною, яка повністю знаходиться на її утри-манні, проживають окремо. Відповідач відмовляється від обов`язку брати участь у матеріальному утриманні дитини, добровільно допомоги не надає, хо-ча має можливість її надавати, офіційно працевлаштований та отримує стабіль-ний дохід. За наведених обставин, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини від-повідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 червня 2022 року позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -дження, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 гривні судового збору. 
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 та його представник адвокат Алексенко С. Л. оскаржують його в апеляційному порядку, просять оскаржуване рішення скасувати у частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі 5000,00 гривень та ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Скарж-ники вважають оскаржуване рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Виклавши у скарзі обставини що-до дійсного перебування у шлюбі сторін у справі, а також про народження спільної дитини, скаржники зазначають, що ОСОБА_2 з жовтня 2020 року мешкає та працює за кордоном. Він регулярно передавав позивачці для дитини продукти харчування та інші необхідні речі, тому її твердження про те, що вона несе витрати самостійно не відповідають дійсності. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд першої інстанції узяв до уваги довідку про доходи ОСОБА_5 за період з 07 жовтня 2020 року до 30 вересня 2022 року, хоча справа розглядалася у травні-червні 2022 року. При цьому позивачка не могла надати жодної реальної довідки про доходи батька дитини, оскільки відповідач з жовтня 2020 року перебуває закордоном та не отримує доходів в Україні. Ра-зом із тим, відповідач стверджує, що визначений судом розмір аліментів є знач-ним як для витрат на дворічну дитину. Проте, будучи обізнаним про обов`язок утримувати доньку, ОСОБА_2 погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, що, на його думку, відповідатиме вимогам статті 182 СК України. 
В апеляційній скарзі відповідача та його адвоката порушене питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 06 червня 2022 року, яке вирішене позитивно. Ухвалою апеляційного суду від 27 грудня 2022 року скаржникам поновлений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Користуючись наданим цивільним процесуальним законом та забезпече-ним ухвалою апеляційного суду від 28 грудня 2022 року правом, ОСОБА_1 в особі повноважної представниці адвокатки Долі О. А.подала відзив на апе-ляційну скаргу, де просить дану скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Позивачка, її представниця вказують, що відповідач доказів неможливості сплачувати аліменти не надав. Разом із тим він працевлаштова-ний за кордоном, отримує значні доходи, про що свідчать його документи із працевлаштування, тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 гривень щомісячно і такий розмір, за твердженням ОСОБА_1 , є розумним і необхідним для достатнього матеріального утримання доньки, її гармонійного розвитку без порушення інтересів відповідача.
Переглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній матеріалами та доказами, ретельно про-аналізувавши у сукупності наявні в ній позиції та доводи сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції у ме-жах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дій-шла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та його представника задо-воленню не підлягає. 
Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Оскаржуване відповідачем рішення суду від 06 червня 2022 року повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Судом першої інстанції установлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що сторони у справі є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується  свідоцтвом про її народження се-рії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Дашівської селищної ра-ди Іллінецького району Вінницької області. Донька  ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері, позивачки у справі, проживає разом з нею, що підтверджу-ється довідками Дашівської селищної ради Гайсинського (раніше Іллінецького) району Вінницької області від 04 лютого 2022 року № 49 та від 04 лютого 2022 року № 50. 
Із довідки про доходи  ОСОБА_2 по місцю його роботи за межами України за період з 07 жовтня 2020 року по 30 вересня 2022 року убачається, що позивач має щомісячний регулярний дохід. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , посилаючись на норми статей 180-184 СК України, ураховуючи визначений законодавством обов`язок батька, який не проживає разом з дитиною, утримувати її до досягнення пов-ноліття, за відсутності будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати алі-менти на утримання доньки, суд першої інстанції дійшов висновку про можли-вість і необхідність стягнення з відповідача щомісячно аліментів у розмірі 5000,00 гривень на утримання малолітньої доньки до досягнення нею пов-ноліття. 
З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішен-ні, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, оскільки вони є правильними, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд не помилився у застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права, що регулюють ці правовідносини, не порушив вимог процесуального законодавства. 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями статей 12, 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона поси-лається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовий аналіз норм частини другої статті 182 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і бать-ка. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
За змістом частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, рати-фікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912), що набула чинності для України 27 вересня 1991 року ( далі - Кон-венція ), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони держав-ними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забез-печення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочерго-ва увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують ди-тину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У частині першій статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазна-чено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
При визначенні розміру аліментів ураховується стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свід-ченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині дру-гій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків про-житкового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Держав-ний бюджет України» на відповідний рік.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення алі-ментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд по-винен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоло-віка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають іс-тотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж за-значений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального роз-міру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен переви-щувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів та визначаючи розмір алімен-тів на утримання дитини у розмірі 5000,00 гривень, але не менше 50% прожит-кового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції керувався вищезазначеними вимогами закону та необхідністю забезпечити якнайкращі інтереси малолітньої дівчинки. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що як доказ судом прийнята довідка щодо його доходів за період понад строки розгляду справи на увагу не заслуговують, оскільки про період з 07 жовтня 2020 року по 30 вересня 2022 року зазначено безпосередньо у самій довідці, тоді як інформація за нею надана фактично про доходи відповідача за липень-грудень 2021 року. Аргу-менти скарги щодо добровільного надання ОСОБА_2 коштів на утри-мання доньки не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхід-ності стягнення аліментів на утримання дитини сторін у справі, оскільки стяг-нення аліментів за рішенням суду не позбавляє відповідача права на власний розсуд надавати окрім цього допомогу на її утримання. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване ОСОБА_2 рішен-ня суду ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване ним рішення суду - без змін. 
Колегія суддів апеляційного суду також вважає необхідних зауважити, що зі змісту мотивувальної частини рішення суду першої інстанції убачається вирі-шення питання про розподіл судових витрат, а саме судового збору та витрат позивачки на професійну правничу допомогу. Проте у резолютивній частині рі-шення судом вирішене лише питання щодо стягнення судового збору на ко-ристь держави, а питання стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу належним чином не вирішене. Відповідно необхідно звернути увагу як суду першої інстанції, так і ОСОБА_1 на можливість у порядку статті 270 ЦПК України ухвалення додаткового судового рішення сто-совно судових витрат позивачки на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апе-ляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись нормами статей 372, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , його представника адвоката Алексенка Сергія Леонтійовича залишити без задоволення.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 червня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прий-няття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                               Л. О. Голота

В. П. Рибчинський