ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року	Львів	Справа № 380/25429/21 пров. № А/857/15534/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Матковської З.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року (ухвалене головуючим – суддею Потабенко В.А. у м. Львові) у справі № 380/25429/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

                                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 17550-16764/К-52/8-1300/21 від 26.11.2021 в частині обмеження максимального розміру призначеної у зв`язку з втратою годувальника пенсії та зобов`язати його здійснити перерахунок, призначеної у зв`язку з втратою годувальника пенсії та призначити її у розмірі 60 відсотків середньомісячного заробітку померлого чоловіка ОСОБА_2 , що вказаний у довідці Офісу Генерального прокурора України № 21-1390р від 10.07.2020, тобто без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії та виплат;
зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з 14.10.2020 та виплатити різницю суми нарахованої після перерахунку та фактично отриманої пенсії за минулий період, а саме з 14.10.2020.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вказане обмеження порушує її конституційне право на належний соціальний захист.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо встановлення обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника у розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Офісу Генерального прокурора України від 10.07.2020 № 21-1390р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській здійснити з 14.10.2020 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, призначеної по втраті годувальника, відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора України від 10.07.2020 № 21-1390р, без застосування обмежень її максимального розміру, з врахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що системно-логічне дослідження ст. 86 Закону № 1697-VII дозволяє дійти висновку про те, що абз.6 ч.15 має смисловий зв`язок з частинами першою - чотирнадцятою даної статті, які регулюють порядок призначення пенсій за вислугу років та по інвалідності. При цьому законодавча конструкція ст. 86 Закону № 1697-VII в цілому виокремлює питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в окрему частину дев`ятнадцяту, яка не пов`язана з частиною п`ятнадцятою, а тому обмеження щодо максимального розміру пенсії не може бути застосовано до осіб, яким призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Позивач скористалася своїм правом та подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 починаючи з 28.02.2009 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримувала пенсію, призначену по віку.
Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.11.1974, що позивач перебувала у зареєтрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі № 380/5559/21 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 9133300803015 від 05.03.2021. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області призначити з 14.10.2020 та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора України № 21-1390р від 10.07.2020. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі № 380/5559/21 - без змін.
На виконання вказаного судового рішення позивача з 14.10.2020 переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію у разі втрати годувальника - померлого чоловіка, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», згідно довідки Офісу Генерального прокурора України від 10.07.2020 №21-1390. Вказане питання не є спірним та визнається відповідачем у відзиві на позов. Проте, перерахунок пенсії здійснено із застосуванням її обмеження максимальним розміром - 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.
Позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області з проханням переглянути рішення про перерахунок пенсії по втраті годувальника без обмеження її максимальним розміром.
ГУ ПФУ у Львівській області листом від 02.08.2022 № 1300-5903-7/672888 повідомило позивача, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 № 380/5559/21 відділом перерахунку пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 14.10.2020 проведено перерахунок пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058 на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону 1697 згідно довідки Офісу Генерального прокурора України від 10.07.2020 № 21-1390р. У результаті перерахунку розмір пенсії з урахуванням прокурорського/слідчого стажу годувальника 30 років 01 місяць 05 днів становить 47370,96 грн. (60% від середньомісячного заробітку годувальника 78951,60 грн), з обмеженням максимального розміру до виплати: з 14.10.2020 - 17120,00 грн; з 01.12.2020 - 17690,00 грн; з 01.07.2021 - 18540,00 грн; з 01.12.2021 - 19340,00 грн.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії протиправними та такими, що порушують її конституційні права, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі – Закон №1697-VII) є спеціальним та визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Цей Закон визначає лише умови пенсійного забезпечення прокурорів, в тому числі і право на пенсію у разі втрати годувальника та не регулює порядок призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, а також інші умови пенсійного забезпечення.
Згідно з ч. 19 ст. 86 Закону №1697-VI   у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, позивач набула право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника її покійного чоловіка ОСОБА_2 , яке в свою чергу і було реалізоване з 14.10.2020, однак і застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII, про що стверджується відповідачем у відзиві та апеляційній скарзі.
Щодо застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII то колегія суддів вважає за потрібне зазначити таке.
Так, абзацом 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
На переконання суду, вказана норма поширюються на пенсії, що призначаються працівникам прокуратури згідно Закону № 1697-VII, та не може застосовуватися до пенсій у зв`язку з втратою годувальника, що призначені членам сім`ї померлого годувальника, розмір яких визначається частиною дев`ятнадцятою статті 86 Закону №1697-VII виходячи із відсоткового розміру середньомісячного заробітку годувальника.
При цьому, жодних обмежень до виплати такої пенсії згадана вище норма не містить.
Аналізуючи норми ст. 86 Закону № 1697-VII, колегія суддів дійшла висновку, що абз.6 ч.15 має смисловий зв`язок з частинами першою - чотирнадцятою даної статті, які регулюють порядок призначення пенсій за вислугу років та по інвалідності. При цьому законодавча конструкція ст.86 Закону №1697-VII в цілому виокремлює питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в окрему частину дев`ятнадцяту, яка не пов`язана з частиною п`ятнадцятою, а тому обмеження щодо максимального розміру пенсії не може бути застосовано до осіб, яким призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 по справі № 591/1135/17.
У розрізі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на передбачену ч. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 60% її середньомісячного заробітку, без застосування обмежень максимального розміру пенсії.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 380/25429/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	З. М. Матковська