ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1198/23 Справа № 216/6251/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         АгєєваО.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/6251/21за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Кузнецова Р.О., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат, пов`язаних з відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.11.2018 між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АМ5070182, строк дії якого з 08.11.2018 до 07.11.2019. Згідно з умовами полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну – 100000,00 грн, розмір франшизи – 2000,00 грн. Відповідно до полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «КіаCerato», номерний знак НОМЕР_1 . 03.12.2018 між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №3001/294/025050. Предметом договору страхування є «PeugeotPartner», номерний знак НОМЕР_2 .
27.09.2019 о 19 год 43 хв по вул.Купріна, біля буд.134, м.Кривого Рогу, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «КіаCerato», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «PeugeotPartner», номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4 та 124 КУпАП. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований транспортний засіб «PeugeotPartner», номерний знак НОМЕР_2 . Власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ 30.09.2018р. складено рахунок №С-09981, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ складає 262578,00 грн. Відповідно до поданої зобов`язуючої пропозиції найвища вартість залишків ТЗ складає 135000,00 грн.
09.10.2019р. ПрАТ «СК «Універсальна» складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт у справі №54445/1 на суму 152874,59 грн. 10.10.2019р. ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 152874,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням №179430 від 10.10.2019. Оскільки цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно з полісом №АМ5070182 ПрАТ «СК «Універсальна» звернулось до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування.
23.01.2020р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складено розрахунок страхового відшкодування та 26.02.2020р. страховий акт у справі №27119/20 на суму 98000,00 грн. (ліміт відповідальності відповідно до умов полісу 100000,00 грн. – франшиза 2000,00 грн). 26.02.2020р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Універсальна» в розмірі 98000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №988 від 26.02.2020р. З метою врегулювання спору в досудовому порядку відповідачу направлена досудова вимога, яка залишена останнім без виконання. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, позивач просив суд: стягнути з відповідача на свою користь 98000,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Рішенням Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 рокупозовні вимоги було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» матеріальну шкоду в порядку регресу, в розмірі 98000,00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, та проігнорував його клопотання про розгляд справи з викликом у судове засідання. Крім того, дата постановлення оскаржуваного рішення 08 серпня 2022 року не відповідає дійсній даті постановлення судового рішення, якою є 22 серпня 2022 року, коли рішення було надіслано до ЄДРСР. Зазначає, що рішення було постановлено з порушенням ч.2 ст.259 ЦПК України та з порушенням таємниці нарадчої кімнати.

По суті оскаржуваного рішення апелянт зазначає, що спірні правовідносини є не регресом, а суброгацією, оскільки після здійснення ПрАТ «СК «Універсальна» страхової виплати власнику пошкодженого ТЗ «PeugeotPartner», номерний знак НОМЕР_2 , у порядку ЗУ «Про страхування» до ПрАТ «СК «Універсальна» перейшли всі права власника зазначеного автомобіля за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому визначення розміру матеріальної шкоди мають бути у суворій відповідності до закону, вимоги якого, на думку представника відповідача, не були дотримані позивачем при здійсненні страхового відшкодування, у тому числі не враховано коефіцієнт зносу транспортного засобу. Висновки суду першої інстанції про безспірний характер розміру завданої шкоди є помилковим, оскільки саме позивач повинен був встановити розмір завданої шкоди та відновлювального ремонту, позивач без жодної перевірки взяв за основу розрахунок страхового відшкодування від 09.10.2019р., зроблений ПрАТ «Універсальна». Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 23.01.2020 року наче відбулось тотальне знищення ТЗ «PeugeotPartner», однак згідно з розрахунку стархового відшкодування від 09.10.2019р., зробленого ПрАТ «Універсальна», не відбулось тотального знищення транспортного засобу, оскільки його вартість на день ДТП становила 314340,33 грн., а вартість відновлювального ремонту - 246530,29 грн. 
В розрахунку страхового відшкодування №27119/20 від 23.01.2020р. відсутні відомості про пробіг транспортного засобу, коефіцієнт його фізичного зносу, а вартість ТЗ визначена в розмірі 242470,00 грн. не на підставі оцінки ТЗ, а на підставі рахунку СТО п/д № НОМЕР_3 від 10.10.2019р. Тобто, на думку представника відповідача, ринкова вартість автомобіля «PeugeotPartner», номерний знак НОМЕР_2 , на дату ДТП не визначена. Крім того, не доведений факт фізичного знищення та необхідність придбання запчастин та проведення робіт вказаних у рахунку №С-09981. Також, вказаний рахунок містить однакові відомості щодо платника та одержувача, а саме: ТОВ «ОТП Лізінг», а різні запчастини мають однакові номера, що є не можливим, оскільки кожна запчастина має свій унікальний номер, що свідчить про фіктивність цього доказу. В розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «Універсальна» від 09.10.2019р., який є додатком до страхового акту, не зазначені номер страхового акту та його дата, а також не визначений коефіцієнт зносу ТЗ, що є обов`язковим при визначенні розміру страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.
У страховому акті №54445/1 ПрАТ «СК «Універсальна» сума страхового відшкодування вказана в розмірі 152874,59 грн, проте не можливо встановити яким чином визначена вказана сума, оскільки в розрахунку страхового відшкодування зазначена однакова вартість ТЗ на дату страхування у грудні 2018 року і в вересні 2019 року, а саме: 314340,33 грн., вартість залишків складає 135000,00 грн. Тобто, відсутній розрахунок, з якого вбачалось би те, яким чином отримана сума відшкодування в сумі 152874,59 грн. Крім того, відомості про пробіг та умови використання пошкодженого ТЗ в позові та матеріалах справи відсутні, що є необхідним для визначення дійсного розміру шкоди завданого ТЗ, який підлягає відшкодуванню позивачем на користь ПрАТ «СК «Універсальна».
Таким чином вважає, що відсутні докази встановлення дійсного, доведеного належними доказами розміру шкоди, а отже і того факту, що страхове відшкодування здійснене у відповідності до вимог закону. Ці обставини мають суттєве значення, оскільки безпідставне здійснення позивачем страхового відшкодування не надає йому права регресної вимоги до відповідача. Так страхувальник, в даному випадку відповідач, укладаючи договір, розраховує на виконання страховиком, в даному випадку ПрАТ «СК Євроінс Україна» вимог закону при визначенні дійсного розміру заявленої шкоди, з метою не допущення порушення прав страхувальника і недопущення надмірного відшкодування завданої шкоди. Суд при прийнятті рішення про стягнення з ОСОБА_1 завданої шкоди у повному обсязі взагалі не перевірив,чи у відповідності до діючого законодавства саме позивач визначив розмір завданої шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі складає 98 000 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції –скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що зі зміступостанови Центрально-Міськогорайонного судум.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2019р. у справі № 216/6215/19, яка набрала законної сили 25.11.2019р., встановлено, що 27 вересня 2019 року о 19 годині 43 хвилин, у м.Кривому Розі, по вул. Купріна, біля буд.134, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем KiaCerato, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем PeugeotPartner, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в свою чергу, проїхав вперед та скоїв зіткнення з автомобілем Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Велась відеофіксація на бодікамери АЕ 00181, 00171, 00183. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. За даним фактом 27.09.2019р., поліцейським взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Чігріним А.І. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №339041. Крім цього, за вказаних вище обставин ОСОБА_1 , залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху України, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №159438 від 27.09.2019р.
Також 27.09.2019р. о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, у будинку АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою у бік патрульних поліцейських, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Подія фіксувалась на бодікамеру АЕ 00171. За даним фактом 27.09.2019р., командиром взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в м.Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Краснощок М.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА №164793.
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено транспортний засіб «PeugeotPartner», номерний знак НОМЕР_2 , який за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №3001/294/025050 03.12.2018 застрахований в ПрАТ «СК «Універсальна».
Власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування. 
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ 30.09.2018 складено рахунок № НОМЕР_5 , відповідно до якого вартість ремонту ТЗ складає 262578,00 грн. 
Відповідно до поданої зобов`язуючої пропозиції найвища вартість залишків ТЗ складає 135000,00 грн. 09.10.2019 ПрАТ «СК «Універсальна» складений розрахунок страхового відшкодування та страховий акт у справі №54445/1 на суму 152874,59 грн.
10.10.2019 ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату ТОВ «ОТП Лізинг» страхового відшкодування в розмірі 152874,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням №179430 від 10.10.2019р. 
Оскільки цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно з полісом №АМ5070182 ПрАТ «СК «Універсальна» звернулось до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування.
23.01.2020р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складений розрахунок страхового відшкодування та 26.02.2020р. страховий акт у справі №27119/20 на суму 98000,00 грн (ліміт відповідальності відповідно до умов полісу 100000,00 грн – франшиза 2000,00 грн). 
26.02.2020 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Універсальна» в розмірі 98000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №988 від 26.02.2020р. 
З метою врегулювання спору, відповідачу направлена вимога від 29.05.2021р. №27119/20, яка залишена останнім без виконання, томув досудовому порядку питання вирішено не було, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України та умов договору обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, які мають загальнообов`язковий характер, а тому останній має обов`язок сплатити на користь позивача грошову суму в розмірі 98000 грн., тобто у розмірі виплаченого страхового відшкодування

Апеляційний суд неможе повністю погодитись з таким висновком та зазначає наступне.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування»,ЦК України та іншими законодавчими актами.
Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятоїстатті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при вирішенні справи та визначенні розміру матеральної шкоди виходив з розрахунку суми страхового відшкодування №27119/20 від 23 січня 2020 року, підготовленого представником позивача.
Однак вбачається, що судпершої інстанції не врахував вимоги закону та не звернув уваги, що розрахунок суми страхового відшкодування був зробленийбез урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів  (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика).
Відповідно до пункту 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (пункт 1.4 Методики).
Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.
Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).
Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.
Згідно з пунктом 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостоїстатті 13 Закону України «Про судову експертизу»оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.
Згідно пункту 59 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року N 1440, звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до оформлення висновку про вартість об`єкта оцінки.

Таким чином, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Тому, пред`явлення вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу не ґрунтується на законі.

У матеріалах справи відсутній відповідний висновок експерта, яки дав би можливість перевірити дотримання вимог Методики у частині визначення розміру матеріального збитку, у тому числі застосування при обчисленні розміру коефіцієнту фізичного зносу.
При тому у наявних у справі розрахунках страхового відшкодування у графі «коефіцієнт зносу» дані відсутні.

Також апеляційний суд зауважує, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру  виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що надані позивачем на підтвердження своїх вимог документи складені з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а експертний висновок чи акт про оцінку КТЗ, складений уповноваженою на те особою, позивачем суду надано не було.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За своєю природою змагальність засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинствасуду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною 1статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження безспірності суми, яка заявлена до стягнення із відповідача на користь позивача. При цьому відповідач обґрунтовано заперечує проти вказаного розміру страхового відшкодування.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку з цим рішення Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Задовольняючі апеляційну скаргу відповідача, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та ставок судового збору, передбачених ст.4 Закону України «Про судовий збір» апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачасуму судового збору у розмірі 3405грн., що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скарги, у розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: