П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/15136/22	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
додаткове рішення суду 1-ї інстанції прийнято
у м.Одеса, 19  грудня 2022 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Бітова А.І., Градовського Ю.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМОД» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АМОД» (надалі – ТОВ «АМОД», позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (надалі ГУ ДПС в Одеській області, Відповідач), про визнання протиправними та скасування рішень Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області № 76150 від 17 грудня 2021 року, №34889 від 01 червня 2022 року, № 45664 від 26 липня 2022 року, зобов`язання виключити ТОВ «АМОД» з переліку ризикових платників, а також стягнення витрат на правничу допомогу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2022р. позов ТОВ «АМОД» задоволено повністю.
09.12.2022 року представник ТОВ «АМОД» подав Одеського окружного адміністративного суду заяву про розподіл судових витрат в порядку ч.1 ст.139 КАС України, в якій просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача суму судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи №420/15136/22 у розмірі 5000грн.
19 грудня 2022 року Одеським оружним адміністративним судом у даній справі ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМОД» (код ЄДРПОУ 42950998; адреса: вул.Марсельська, буд.2-Б, м.Одеса, 65069) 5000(п`ять тисяч)грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, Головним управлінням ДПС в Одеській області подано на вказане додаткове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні клопотання представника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування апеляційної скарги, пославшись на правові позиції Верховного Суду з приводу надання адвокатом Книги обліку доходів і витрат, необхідності підтвердження та доведення документальними доказами витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, а також врахування при визначенні розміру таких витрат критеріїв реальності цих витрат (встановлення їх достатності та необхідності), розумності їхнього розміру тощо, вважає відсутніми у даному випадку підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн., з огляду на їх неспівмірність та не доведеність. 
За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.10.2022р. між ТОВ «АМОД» (Клієнт) та АО «Грищенко та партнери Одеса» (Адвокатське об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених у цьому Договорі
Відповідно п.4.1 Договору від 01.10.2022 року сторони погодили, що оплата наданих послуг здійснюється на підставі актів виконаних робіт та рахунків.
Згідно п.4.3 Договору від 01.10.2022 року всі додаткові витрати (судовий збір, державне мито, послуги нотаріуса, телефонні, факсимільні, копіювальні, на відрядження, оплата послуг третіх осіб та організацій), що пов`язані з виконанням цього Договору, включатимуться в щомісячний рахунок у тому випадку, коли Клієнт не платить самостійно.
Згідно Акту виконаних робіт від 07.12.2022 року, загальна вартість наданих юридичних послуг складає 5000грн., а АО «Гриценко та партнери Одеса» надало ТОВу «АМОД» наступну правову допомогу:
проведення усної консультації з приводу зобов`язання реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних у судовому порядку (1 година роботи адвоката) 500грн.;
написання та подання позовної заяви про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії (6 годин а роботи адвоката) 3500грн.;
відшкодування витрат на копіювання та сортування первинної бухгалтерської документації ТОВа «АМОД», яка була надана в якості доказів до суду разом із позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії (2 години роботи адвоката, використано 4 пачки паперу) 500грн.;
написання та подання заяви про розподіл судових витрат в порядку ч.1 ст.139 КАС України по справі №420/15136/22 (1 година роботи адвоката) 500грн.
Ухвалюючи додаткове рішення у даній справі, суд першої інстанції, проаналізувавши приписи ст.ст.132, 134, 139 КАС України, прийнявши до уваги надані позивачем письмові докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (зокрема договір, акт виконаних робіт), та врахувавши критерії обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, тощо, вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як визначено ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Колегія суддів враховує, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції задовольнив позов ТОВ “АМОД”, відтак позивач має право на відшкодування понесених ним судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У відповідності до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.
В силу приписів ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як було зазначено вище, представником позивача на підтвердження фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., їх складу та розміру до матеріалів справи надано: Договір про надання правової допомоги від 01.10.2022р.; доручення адвокату; акт наданих послуг.
Водночас, в контексті надання оцінки доводам апеляційної скарги, судова колегія зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Розглядаючи заяву про розподіл судових витрат, та вирішуючи її по суті, суд має детально визначити чи підтверджуються вони документально (реально понесені) чи заявлених розмір відповідає визначеним приписами КАС України критеріям та чи є такі витрати співмірними зі складністю справи та здійсненими стороною діями під час розгляду спору, а не автоматично стягувати увесь заявлений стороною до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу.
На думку апеляційного суду, ухвалюючи додаткове рішення у даній справі, суд першої інстанції дотримався вищенаведених вимог.
Надані представником позивача документи, поза розумним сумнівом, доводять факт понесення ТОВ “АМОД” витрат на правову допомогу адвоката в розглядуваній справі, розкривають зміст та обсяг наданих послуг, їх вартість.
Дослідивши наявні у справі документи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції врахувавши складність справи, задоволення позовних вимог, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, обґрунтовано стягнуто з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Ця сума, на переконання колегії суддів, є цілком ґрунтовною, не становить надмірний тягар для відповідача, та не є такою, яка могла б за даний спірних обставин справи вважатись неспівмірною, а іншого скаржником не доведено. Апеляційна скарга не містить жодного належного доводу на доведення неспімірності стягнутої судом першої інстанції суми витрат на правничу допомогу у цій справі.
Колегія суддів зазначає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 5000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
До того ж, апеляційний суд звертає увагу й на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області фактично зводяться до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними ч.5 ст.134 КАС України, однак вказане у розумінні приписів ч.6 ст.134 КАС України, за наявності обґрунтованих доводів, може слугувати підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що має місце у спірних правовідносинах, а ніяк не підставою для відмови у їх стягненні.
Посилання апелянта у скарзі на необхідність доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за №1686/24218, колегія суддів оцінює критично, адже таке не вказує на відсутність підстав для стягнення витрат.
В даному випадку спірним є питання фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. В свою чергу облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом розгляду в рамках вирішення питання стосовно розподілу судових витрат та не має перевірятись під час розгляду цього питання.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17, від 01 жовтня 2019 року у справі №815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 813/481/18 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції в якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."
Колегія суддів ще раз звертаючись до умов Договору звертає увагу, що п. 4.1, 4.4 вказаного Договору закріплено, що оплата наданих послуг здійснюється на підставі актів виконаних робіт та рахунків. Клієнт зобов`язується оплатити рахунок протягом 20(п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку від Адвокатського об`єднання, якщо сторони не домовились про інше.
Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, відсутні підстави для скасування додаткового судового рішення у цій справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі № 420/15136/22 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Бітов А.І.