ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2351/23 Справа № 214/1727/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - Мірути О.А., 
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль,
відповідачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу за житлово-комунальні послуги (суддя Ковтун Н.Г.), ухваленого в приміщенні Саксаганського районногосуду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, 
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В березні 2022року АТ «Криворізтка теплоцентраль»  звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що АТ«Криворізька теплоцентраль`за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою:  АДРЕСА_1 , де споживачами є ОСОБА_1  та ОСОБА_2 .
За розрахунком позивача сума заборгованості за період з 01.10.2013 по 30.11.2021 становить 22 575,56 грн.,плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 становить 7,01 грн.  втрати від інфляції у розмірі 3496,81 грн., 3% річних у розмірі 1621,83 грн., які позивач просив стягнути на свою користь та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено.
Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, надані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2013 по 30.11.2021 у розмірі 22575 грн. 56 коп., плату за абонентське обслуговування у розмірі 07 грн. 01 грн., інфляційні втрати у розмірі 3496 грн. 81 коп., 3% річних у розмірі 1621 грн. 83 коп., а загалом 27 701 грн. 21 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 1240 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 1240 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач ОСОБА_2 посилається на неправильне неповне з`ясування обставин справи, що мають суттєве значення при винесенні рішення, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В мотивування доводів апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 зазначає, що не був повідомлений про розгляд справи, адже з 02.07.2019 року проживає та працює у м. Черкаси, а з 24.02.2022 року ОСОБА_2 , призваний на військову службу та починаючи з початку війни по теперішній час мобілізований та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), що свідчить про те, що на час розгляду справи ОСОБА_2 перебував на службі, а тому про розгляд справи та ухвалення оскаржуваного рішення відповідачу не було відомо.
Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції стягнув заборгованість за період з 01.10.2013 року по 30.11.2021 року в розмірі 22575,56 грн., без урахування строку позовної давності.
Вважає, що борг повинен буди стягнутий за три останні роки з моменту звернення до суду, у зв`язку з чим просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог заявлених поза межами позовної давності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від сторін у справі відзиви на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що ОСОБА_1  та ОСОБА_2  є споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою:  АДРЕСА_1 , з відкриттям особового рахунку за №  НОМЕР_2 . Житлове приміщення перебуває у приватній власності, власником є  ОСОБА_1 . Як вбачається з довідки, споживачами за вказаною адресою є ОСОБА_1  та ОСОБА_2  (а.с. 8). 
У зв`язку з тим, що відповідачі не здійснюють оплату за надання послуг з постачання централізованого опалення, за період з 01.10.2013 по 30.11.2021 утворилась заборгованість, яка становить 22 575,56 грн.,плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 становить 7,01 грн.
  
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за його відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачам судової повістки про призначення справи до розгляду на 15 липня 2022 року, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали від 25.04.2022 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу за житлово-комунальні послуги, повернулось на адресу суду за закінченням терміну зберігання. (а.с. 25)
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль», суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 22 575,56 грн. Крім того, оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання зі сплати коштів за надані послуги з постачання теплової енергії, суд першої інстанції вважав, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сума інфляційних втрат та 3% річних.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги центрального опалення, проте не може погодитись з періодом стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 
Згідно із ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку самостійно не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем послуги договори, з таким споживачами укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такий договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті виконавця послуги, співвласники багатоквартирного будинку не оскаржили та не прийняли рішення про вибір іншої моделі договірних відносин та не уклали відповідні договори з Виконавцем послуги". 
Індивідуальні споживачі у багатоквартирних житлових будинках, які фактично користуються послугами або звертаються до Виконавця для отримання вказаних послуг, вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов публічного індивідуального договору. У зв`язку з тим, що даний Договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем). 
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Судом встановлено, що між сторонами договір на постачання теплової енергії не укладався, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.
Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом.
Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено й ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».
Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.
Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є постачальником послуг централізованого опалення у період виникнення заборгованості за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль».
Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири АДРЕСА_3 за період з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2021 року становить 22 575,56 грн.(а.с. 10). 
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.
Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.
Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.
Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.
За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Разом з тим, створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.
Лише той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (постанова Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 317/3698/15-ц; постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 належним чином не був повідомлені про розгляд справи, у зв`язку з чим при зверненні з апеляційною скаргою відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про застосування строку позовної давності.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність — це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.
У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».
Як вбачається з розрахунку заборгованості долученого до позовної заяви відповідачі, у період з лютого 2015 року по червень 2016 року, частково виконували свої обов`язки по оплаті послуг з постачання теплової енергії в сумі, які перевищували суми нарахування за поточний місяць, що свідчить про визнання відповідачами боргу перед позивачем поза межами строку позовної давності.
Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності у зв`язку з чим період, за який з відповідачів на користь повивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, має становити з 01 березня 2019 року по 16 березня 2022 року, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів вважає, що із застосуванням до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності період, за який з відповідачів на користь повивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, має становити з 01 березня 2019 року по 16 березня 2022 року та заборгованість за послуги з постачання теплової енергії становить 12 582 грн. 46 коп., та плату за абонентське обслуговування у розмірі 07 грн. 01 грн., яка і підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. 
Крім того, відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Тому на дані правовідносини поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Враховуючи вищезазначене та те, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань.
Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з висновком, викладеним в Постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18.
Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 3 441,23 грн. ( [Інфляційні нарахування] = [Сума Боргу] * [Підсумковий індекс інфляції] / 100% – [Сума Боргу]) та 3% річних в розмірі 1149.00 грн. ( [Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] / 100% / 365 днів* [Кількість днів])
З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» та стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, за період з 01.03.2019 по 16.03.2022 у розмірі 12 582 грн. 46 коп., плату за абонентське обслуговування у розмірі 07 грн. 01 грн., інфляційні втрати у розмірі 3441 грн. 23 коп., 3% річних у розмірі 1149 грн. 00 коп.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу за житлово-комунальні послуги.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 1,2 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір витрати по сплаті судового збору  за подання позовної заяви розмірі 1538 грн. 46 коп. по 769  грн. 23 коп. з кожного.
Крім того, з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь  ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2307,70 грн.
Керуючись ст.ст.7,19, 367, ст.374, п. 2 ч. 1 ст.376, ст. ст.381,382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, надані за адресою:  АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2019 по 16.03.2022 у розмірі 12 582 грн. 46 коп., плату за абонентське обслуговування у розмірі 07 грн. 01 грн., інфляційні втрати у розмірі 3441 грн. 23 коп., та 3% річних у розмірі 1149 грн. 00 коп.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати по сплаті судового збору  за подання позовної заяви розмірі 1538 грн. 46 коп. по 769  грн. 23 коп. з кожного.
Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь  ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2307,70 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий: 

Судді: