ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/1001/22	Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А. 	
Провадження № 33/817/118/23 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 - 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Згідно постанови 16 жовтня 2022 року о 19 год. 28 хв. ОСОБА_1 в м.Борщеві по вул.Нова, керував автомобілем марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізаторa «Драгер» 6810 ARAM - 0601, відмовився, проїхати в КНП «Борщівська міська лікарня» для проходження аналогічного огляду, також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2023 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, суперечить вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що суд першої інстанції не повністю у своїй постанові навів показання свідка ОСОБА_2 надані ним в судовому засіданні. Вказує на те, що місцевим судом не було взято до уваги той факт, що йому не було надано можливості на місці пройти огляд, ОСОБА_1 не висловлював категоричної відмови від такого проходження, а навпаки погодився його пройти. Апелянт стверджує, що поза увагою суду залишився і той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення, як на доказ вини, не має посилання на постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, хоча вона поліцейськими до матеріалів справи долучена. 

В судове засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не подав, хоча завчасно був повідомлений про час і місце апеляційного розгляду.
Також, з матеріалів справи видно, що для надання правової допомоги в суді першої інстанції ОСОБА_1 залучав адвоката Когута О.В., який брав участь у судовому засіданні Борщівського районного суду на підставі ордера серії ТР №084829 (а.с.19). Відомостей про залучення вказаного адвоката для участі в апеляційному розгляді в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено, ордер адвоката Когута О.В. про надання правової допомоги в цій справі в суді апеляційної інстанції не надано, заяв та клопотань від цього адвоката не надходило.

Враховуючи наведене та проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 498811 від 16.10.2022; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16 жовтня 2022 року; відеозаписі із нагрудної відеокамери поліцейського; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №193683 від 16 жовтня 2022 року; поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 .
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Доводи апеляційної інстанції про те, що місцевим судом не було взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 не було надано можливості на місці пройти огляд і він не висловлював категоричної відмови від такого проходження, а навпаки погодився його пройти, спростуються наявними у справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису (файл 000NC_20080020221016193453_0002A.MP4 з 19:35:25 по 19:37:43 год) вбачається, що працівник поліції неодноразово, у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, які були озвучені ОСОБА_1 , запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу Драгер, на що останній відмовився, вимагаючи пояснити йому, чому він повинен проходити такий огляд, а також причину його зупинки. ОСОБА_1 поліцейські неодноразово пояснювали причину його зупинки, а також підстави, з яких повинен пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Також, працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено, що він має право пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, крім того має право відмовитися від проходження такого. Також було роз`яснено, що у випадку відмови, на нього буде складено протокол за ст.130 ч.1 КУпАП. Після цього, ОСОБА_1 знову повторив, що він відмовляється, так як не розуміє, в зв`язку з чим його зупинили і чому він має проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, хоча поліцейські це йому не один раз пояснювали. Тобто, зафіксована на відео поведінка апелянта, до складання протоколу не спростовує наявних у справі відомостей і висновків суду першої інстанції про невиконання ОСОБА_1 законної вимоги працівників поліції щодо проходження огляду у встановленому порядку, яку він згідно вимог п.2.5. ПДР повинен був виконати добровільно та беззаперечно без висунення будь-яких додаткових умов. 
Незважаючи на вказані вимоги закону ОСОБА_1 на неодноразові вимоги працівника поліції пройти такий огляд як на місці зупинки так і у медичному закладі не погоджувався. Такі дії працівник поліції правильно оцінив як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, про що склав відповідний протокол. 
Враховуючи наведене, дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки його дії свідчили про небажання проходити відповідний огляд, а тому доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, суд апеляційної інстанції оцінює критично.
Доводи апеляційної скарги про те, що поза увагою суду першої інстанції залишився і той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення, як на доказ його вини, немає посилання на постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, хоча вона поліцейськими до матеріалів справи долучена, не є підставою для скасування оскарженої постанови суду так як ст.256 КУпАП не передбачає вимоги щодо внесення до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей про постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повністю у своїй постанові навів показання свідка ОСОБА_2 надані ним в судовому засіданні, так як пояснення цього свідка, зазначені у оскаржуваній постанові, узгоджуються з іншими наявними у справі доказами, в тому числі об`єктивними даними відеозаписів нагрудних камер поліції.
Окрім того, аналіз наявних в матеріалах справи доказів в сукупності беззаперечно вказує на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2023 року відносно нього — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя