ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/6079/20  Номер провадження 33/814/443/23	Головуючий у 1-й інстанції Бабкова Т.В.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року
у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.
Цією постановою  ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 11 жовтня 2020 року о 05:20 год. в м. Харкові по Салтівському шосе, 120, керував транспортним засобом ІЖ, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив  ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона є незаконною та необгрунтованою.
Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що місцевий суд прийняв рішення грунтуючись на поясненнях свідків, направленні на огляд, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозаписах нагрудних камер поліцейських. 
Вказував, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей, які є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
Зазначав, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, записані у вигляді окремих файлів, деякі є розмиті та з них неможливо встановити момент руху транспортного засобу під його керуванням.
Також зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення складено без додержання вимог КУпАП.
Звертає увагу, що поліцейськими не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів перебування його у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того зауважує, що місцевим судом не було викликано та допитано свідків, які були присутні під час складення протоколу.
Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову судді Фрунзенського районного суді м. Харкова від 22 грудня 2020 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року.
Клопотання обгрунтовно тим, що постанова винесена за його відсутності, копію постанови він не отримував, що позбавило його можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за відсутності ОСОБА_1 , матеріали справи не містять доказів отримання ним копії оскаржуваної постанови.
Так апелянтом зазначено, що з оскаржуваною постановою він ознайомився 05 січня 2021 року на сайті ЄДРСР, після чого ним 06 січня 2021 року подано апеляційну скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За таких обставин суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.
ОСОБА_1  повідомлявся про розгляд справи судовою повісткою, крім того він повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", при цьому у судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки.
Суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився у судове засідання та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
У ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. 
Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідила усі обставини справи в їх сукупності.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за вказаних обставин, крім змісту протоколу, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 жовтня 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 11 жовтня 2020 року вбачається, що 11 жовтня 2020 року о 05:20 год. в м. Харкові по Салтівському шосе, 120 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІЖ, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджено те, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складеного 11 жовтня 2020 року о 05 год. 25 хв. до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук та у якому зазначено, що останній відмовився від проходження огляду.
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Також на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 у присутності двох свідків на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820 та у закладі охорони здоров`я.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на недопустимість відеозапису, долученого до матеріалів справи, як доказу, оскільки відеозапис відображає подію, яка сталася 11 жовтня 2020 року о 05:20 год. в м. Харкові по Салтівському шосе, 120 та узгоджується з іншими матеріалами справи.
Доводи апелянта про невідповідність протоколу нормам КУпАП судом відхиляються виходячи з наступного.
Зі змістом інкримінованого йому адміністративного правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений працівниками поліції, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколів, невідповідність внесених до протоколів даних, порушень порядку при запропонуванні огляду на стан алкогольного сп`яніння не заявляв. 
В протоколі про адміністративне правопорушення, у графі пояснення особи ОСОБА_1 зазначив, що зобов`язується у подальшому не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, доказів, які спростовують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надано, не містять їх і матеріали справи.
Також матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП та Інструкції.
Інших доводів апеляційної скарги на спростовання висновків місцевого суду та підстав для скасування постанови суду першої інстанції апелянтом не наведено.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджуються наявними у матеріалах справи належними, допустимими та об`єктивними доказами, які спростовують доводи апеляційної скарги.
Ураховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Полтавського 
апеляційного суду Л.М. Хіль