УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 січня 2023 року
м. Київ
справа № 607/8083/21
провадження № 51-3519ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 12021211060000064 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївки Донецької обл. та жительки АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Як встановив суд у вироку, ОСОБА_4 16 березня 2021 року приблизно о 13 год  10 хв, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи в житловому               буд. АДРЕСА_2 , нанесла потерпілій ОСОБА_6 три удари кулаком правої руки                         та два удари кулаком лівої руки в ділянку лоба, при цьому висловлювала вимогу на заволодіння грошовими коштами. У свою чергу потерпіла, захищаючись, прикривала голову руками і неодноразово просила засуджену припинити вказані дії, на що остання не реагувала та продовжувала протиправні дії, заподіявши ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Надалі потерпіла вийняла зі схованки гаманець, у якому були гроші в сумі 3 000 грн, якими ОСОБА_4 відкрито заволоділа, та остання, діючи з єдиним умислом, відкрито викрала із серванту шуруповерт марки «Modeko Expert» модель «MN-91-021», чим спричинила потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3 415 гривень.
Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 19 жовтня 2022 року вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_4 залишив без змін.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та на неповноту судового розгляду, просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції проігнорував клопотання сторони захисту про виклик свідків, зокрема свідка, який безпосередньо нібито був присутній під час спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. 
Також зауважує, що показання потерпілої ОСОБА_6 не відповідають дійсності та відрізняються від показань, наданих під час слідчого експерименту. Більш того, на переконання касатора, показання потерпілої непослідовні та незрозумілі, оскільки з них не вбачається, зокрема яку кількість ударів та в яку частину тіла їх нанесено. Указує ОСОБА_5 і про наявні, на його думку, розбіжності у показаннях потерпілої ОСОБА_6 щодо суми, яка була викрадена засудженою. Зазначається у скарзі також, що місцевий суд обмежився лише показаннями потерпілої, яка негативно ставилася до засудженої, однак ці обставини залишилися поза увагою суду. 
Крім того, захисник стверджує, що протокол слідчого експерименту від 17 березня 2021 року не є доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_4 , оскільки зазначені в цьому протоколі показання є ідентичним тим, які викладені у протоколі допиту ОСОБА_6 . До того ж у протоколі слідчого експерименту, на переконання захисника, не відтворено способу та інших ідентифікуючих ознак нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. 
Указані порушення суду першої інстанції, як стверджує захисник, не були усунені апеляційним судом, який своїх висновків належним чином не мотивував, а обмежився лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, та загальним формулюванням обвинувачення.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК неповнота досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягають, та вони входять до предмету перевірки в суді апеляційної інстанції, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судами.
Частиною 2 ст. 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Під час перевірки оскаржуваних судових рішень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Так, суд обґрунтовано послався, зокрема, на показання: 
- потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила, що того дня вона перебувала в себе вдома. До неї в кімнату зайшла ОСОБА_4 та розпочала розкидати все, шукати гроші                      і наказовим тоном вимагала віддати їй гроші. Потерпіла сказала, що в неї грошей немає. Після цього ОСОБА_4 відразу почала бити її кулаками по голові, вона прикривалася, втрачала свідомість, падала, ударів було багато. Під час цих дій засуджена вимагала гроші. Побоюючись за своє здоров`я та життя, ОСОБА_6 попросила ОСОБА_4 її не бити, сама підійшла до ліжка, взяла гаманець, з якого дістала 3 000 грн та віддала засудженій, яка до того ж ще на виході забрала зі серванту шуруповерт. 
- свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що він в той день працював водієм таксі, та взяв замовлення, віз двох жінок і двох чоловіків. Одна жінка, яку він упізнав у залі суду, як ОСОБА_4 , сіла на переднє сидіння і показувала напрямок руху візуально, оскільки не знала назви вулиці. Сказала зупинитися біля певного будинку, оскільки тут живе хтось із її родичів. Вона разом з іншим чоловіком пішли до будинку, їх не було приблизно двадцять хвилин. Згодом свідок побачив, що жінка і чоловік бігли з будинку до автомобіля, а за ними вийшла жінка похилого віку та щось кричала. Тоді запідозрив, що щось сталося. Жінка наказала їхати на вул. Микулинецьку і, прибувши на місце, вона та чоловік вийшли, а він вигнав із салону автомобіля інших пасажирів та поїхав. Пізніше виявив у салоні автомобіля під сидінням будівельний інструмент. Надалі до нього зателефонували з поліції і він розповів про подію та віддав шуруповерт. 
Також суд обґрунтовано послався на письмові докази, зміст яких детально викладено у вироку, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 березня 2021 року; протокол огляду місця події від 16 березня 2021 року; протокол вилучення предметів під час їх добровільної видачі від 16 березня 2021 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 березня 2021 року; протокол отримання зразків для експертизи від 16 березня 2021 року; висновок експерта № СЕ-19/120-21/3400-Д від 14 квітня 2021 року; висновок експерта № 222 від 17 березня - 31 березня 2021 року; висновок експерта № 273 від 08 квітня -                         16 квітня 2021 року; висновок експерта № СЕ-19/120-21/3577-ТВ від 21 квітня                         2021 року; протокол проведення слідчого експерименту від 17 березня 2021 року.
Оцінивши всі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд провів судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення і дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, ОСОБА_4 та її захисник подали апеляційні скарги. Тернопільський апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження, дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі доводам, зокрема тим, які аналогічно викладені захисником в касаційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. 
Здійснюючи апеляційне провадження, перевіряючи, окрім іншого, доводи щодо необхідності виклику та допиту свідків, суд зауважив, що усупереч положенням ч. 2                   ст. 327 КПК сторона захисту явку будь-яких свідків до суду не забезпечила і не надала їх анкетних даних та відомостей про місце проживання, щоб суд міг сприяти їй у цьому. Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вмотивовано дійшла висновку про необґрунтованість доводів апелянтів щодо необхідності допиту свідків. За таких обставин у суду касаційної інстанції відсутні підстави вважати, що суд безпідставно відмовив у допиті свідків.
Були предметом перевірки апеляційного суду і доводи захисника, які стосувалися достовірності показань потерпілої.
Так, суд зауважив, що зафіксовані у висновку експерта тілесні ушкодження, отримані потерпілою, співвідносяться з ударами та механізмом їх нанесення, повідомленими нею під час допиту та проведення слідчого експерименту, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду та вважає за необхідне додатково наголосити, що указані аргументи суду апеляційної інстанції узгоджуються з висновком експерта № 273           від 08 квітня - 16 квітня 2021 року, у якому зазначено, зокрема, що не виключається утворення виявленої у ОСОБА_6 травми голови із струсом головного мозку і зовнішніми ушкодженнями за наведених у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 17 березня 2021 року обставин події від нанесення ударів кулаками.
Стосовно аргументів захисника щодо розбіжностей у показаннях потерпілої, наданих під час допиту у суді та під час досудового розслідування, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне зауважити, що зі змісту положень частин 1, 2 ст. 23, ч. 4                ст. 95 КПК убачається, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, окрім випадків передбачених законом. Оскільки потерпіла допитувалася в суді першої інстанції, то цей суд відповідно до указаних вище положень закону надавав оцінку отриманим усно показанням потерпілої, а не наданими органу досудового розслідування під час слідчого експерименту. До того ж, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу захисника, що показання ОСОБА_6 повністю узгоджуються з істотними обставинами кримінального провадження, вони є логічними та послідовними, і обставин, які б ставили під сумнів їх достовірність, суди не встановили. 
Вказав апеляційний суд у своєму рішенні і про відсутність сумнівів щодо показань потерпілої в частині спричинення майнової шкоди потерпілій, яка на лінію 102 повідомила про викрадення 6 000 грн, а в усній заяві про вчинення щодо неї кримінального правопорушення та під час допиту - 3 000 грн. Так, на лінію 102, зокрема потерпіла, повідомила про загальну суму викраденого, а у заяві про вчинення кримінального правопорушення вона розмежувала готівкові кошти в сумі 3 000 грн та вартість бувшого у використанні шуруповерту, яку вона не могла знати, та яка була згодом визначена експертом у розмірі 415 грн.
Були предметом перевірки і доводи захисника щодо недопустимості як доказу протоколу слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 та визнані апеляційним судом необґрунтованими. Своє рішення в цій частині суд апеляційної інстанції мотивував тим, що під час проведення слідчого експерименту потерпіла не тільки повідомила обставини скоєння щодо неї кримінального правопорушення, а й показала механізм, кількість нанесених їй ударів кулаками в голову ОСОБА_4 , яким чином вона від них захищалась, де знаходився гаманець із грошима. Урахувавши викладене, Тернопільський апеляційний суд аргументовано вказав про відсутність підстав стверджувати, що указана слідча дія лише дублює показання ОСОБА_6 , які вона надала слідчому, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК. У ній перевірено всі доводи та наведено мотиви, з яких виходив суд, постановляючи її, та положення закону, якими він керувався.
З висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Отже, твердження захисника в касаційній скарзі не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваних судових рішеннях, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у їх законності та обґрунтованості.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає. 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє                                  у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                            ОСОБА_3