Справа № 466/10511/21                        Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/1940/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,
без участі сторін 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2021 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками вказаної квартири були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
У визначений законом строк він не міг скористатися своїм правом на прийняття спадщини у зв`язку із тим, що він на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Львівського округу Матвіїв Л.І. уповноважив відповідача представляти його інтереси при вчинені правочину щодо продажу належної йому на праві спільної сумісної власності частини квартири АДРЕСА_2 . 22.08.2016 року він за домовленістю із відповідачем був знятий з реєстрації у квартири АДРЕСА_2 та виїхав за кордон, де постійно проживає разом із своєю сім`єю. На час вчинення вказаних дій мати ОСОБА_4 проживала у вказаній квартирі.
Позивач стверджує, що йому не було відомо про продаж відповідачем квартири, а також про смерть матері.
Приїхавши до Львова у серпні 2021 року від колишніх сусідів дізнався, що квартира продана, а мати начебто померла. Ознайомлюючись із матеріалами справи по вчиненню купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 у приватного нотаріуса, який посвідчував договір дізнався про смерть матері. Після чого звернувся до органу РАЦС, де отримав повторне свідоцтво про смерть матері.Звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте йому було відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного строку. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду.
        
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .
Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Не погоджується з доводами суду першої інстанції, оскільки вважає, що пропуск шести місячного строку на прийняття спадщини є поважним, оскільки про смерть матері ОСОБА_4 , дізнався лише у серпні 2021 року, що не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення.
В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове, позовні вимоги задовольнити.

07 грудня 2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що необізнаність позивача про смерть спадкодавця не є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Просить розгляд справи проводити без його участі, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02 лютого 2023 року, є дата складення повного судового рішення – 13 лютого 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що позивачем не доведено наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для звернення із заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25.10.2017 року Виконавчим комітетом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , що стверджується наданою в розпорядження суду копією спадкової справи №659/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 07.04.1997 року, зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №22664 квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
15.12.2017 року до Четвертої Львівської нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом.
Частиною 1 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Враховуючи те, що протягом строку для подання заяви про прийняття спадщини інші спадкоємці до нотаріальної контори не звернулися, 01.06.2018 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`ї її сина ОСОБА_3 .
Покликання позивача ОСОБА_2 , викладені у відповіді на відзив на позовну заяву про те, що відповідач ОСОБА_3 при поданні заяви про відкриття спадщини скрив факт, про те, що є ще один рівноправний спадкоємець не знайшли свого підтвердження, оскільки із заяви ОСОБА_3 поданої до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом вбачається, що ОСОБА_3 у своїй заяві зазначив, що крім нього спадкоємцем за законом є син померлої – ОСОБА_2 , який проживає в Італії.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 лише 31.08.2021 року.
У листі від 31.08.2021 року за вих.№1465/0214 завідувач Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. повідомив ОСОБА_2 про те, що у зв`язку із пропуском ним строку на прийняття спадщини, для його поновлення потрібно звернутися до суду із позовом про поновлення строку для прийняття спадщини та призначення додаткового строку.
Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому стало відомо про смерть матері лише у серпні 2021 року, оскільки він проживає разом із сім`єю за кордоном України, також до цього часу йому не було відомо про продаж квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 18.08.2016 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси при вчиненні правочину щодо продажу належної йому на праві приватної спільної сумісної власності частини квартири АДРЕСА_2 за ціною та на умовах на його розсуд, що стверджується Довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Матвіїв Л.І., зареєстрованою в реєстрі за №804. Вказана довіреність видана терміном на три роки та дійсна до 18.08.2019 року.
Зі змісту Довіреності вбачається, що така видана ОСОБА_2 відповідно до його вільного волевиявлення, що відповідає його внутрішній волі, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску і не носить характеру фіктивного або удаваного правочину.
В межах дій Довіреності 02.11.2018 між ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_6 з другої сторони укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .
Покликання позивача ОСОБА_2 про те, що він пропустив строк для прийняття спадщин у зв`язку із тим, що йому не було відомо про смерть матері суд визнає не поважною прчиною пропуску строку у зв`язку із наступним.

Стаття 1270 ЦК України встановлює шестимісячний стирок для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.
Частини 1, 2 ст.1220, ст.1221 ЦК України визначають, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В  обгрунтування  поважності  причин  пропуску  строку  для  прийняття  спадщини позивач  посилався   на  необізнаність про смерть спадкодавця, своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутністю у ОСОБА_2 свідоцтва про смерть спадкодавця та на проживання ним за кордоном.

За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на незнання про смерть спадкодавця, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не можуть бути визнані поважними підставами пропуску строку для прийняття спадщини.
Так, Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2019 року по справі № 761/794/15-ц зробив висновок про те, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Відсутність у позивача свідоцтва про смерть спадкодавця, також не може розцінюватися як об`єктивна обставина, яка утруднювала здійснення ним цих дій, скільки відсутність зазначеного свідоцтва не є перешкодою для звернення з відповідною заявою до нотаріуса, на якого і покладено обов`язок з`ясування відомостей стосовно факту смерті спадкодавця.
Проживання за кордоном також не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини.
Зазначені позивачем для визначення додаткового строку для прийняття спадщини обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами у розумінні положень статті 1272 ЦК України, які б перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, зокрема за допомогою поштового зв`язку.

Встановивши вказані обставини справи, врахувавши доводи сторін спору та надані ними докази на підтвердження – заперечення позову, норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого і законного висновку про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги практично базуються на доводах, викладених ОСОБА_7 та його представником у позовних вимогах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, обґрунтовано відхилив їх, відмовивши у задоволенні позову. 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що він, з незалежних від нього обставин, не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця і що його тривале перебування за кордоном об`єктивно перешкоджало поданню такої заяви
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування в апеляційному порядку відсутні.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року  залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року  - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 13 лютого 2023 року.

       
Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

       Р.П. Цяцяк