ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/25187/19                                                                  Головуючий у 1 інстанції: Гарник К.Ю.
                                                                             Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Горяйнова А.М.
                                                                 Пилипенко О.Є.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач -  звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в  якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії від 19 грудня 2019 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 21 грудня 2019 року № 2046ц, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади Прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях з 24 грудня 2019 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді Прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях або рівнозначній посаді в органах прокуратури України;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії №4 від 19 грудня 2019 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації». Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 21 грудня 2019 року № 2110ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року. Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального на рівнозначній посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 грудня 2019 року до дати фактичного поновлення на роботі. Рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати середньої заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.
Постановою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу Офіса генерального прокурора залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року  залишено без змін (головуючий суддя Глущенко Я.Б.).
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора - задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №640/25187/19 скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Прийнято у частині позовних вимог про поновлення на посаді нову постанову. Поновлено ОСОБА_1 з 26 грудня 2019 року на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України. Адміністративну справу №640/25187/19 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №640/25187/19 залишено без змін.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року стягнуто з Офісу Генерального прокурора  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2019 року по 03 вересня 2021 року та з 20 грудня 2021 року по 17 серпня 2022 року в сумі 884 227,42 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів. Виконати негайно рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Офіс Генерального прокурора  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 26.12.2019 по 02.11.2020 у розмірі 330 319,32 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року заяву судді Глущенко Яни Борисівни про самовідвід задоволено. Відведено суддю Глущенко Яну Борисівну від розгляду апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Передано справу для повторного розподілу в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу передано до розгляду наступної колегії суддів: головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді - Горояйнов А.М., Пилипенко О.Є.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року прийнято справу №640/25187/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до свого провадження.
23 січня 2023 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року на підставі наказу Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року №2046ц.
Наказом Генерального прокурора від 06 вересня 2021 року №1296ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 року.
Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі №640/25187/19 ОСОБА_1 поновлено з 26 грудня 2019 року на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України.
Наказом Генерального прокурора від 15 грудня 2021 року №1695ц ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 17 грудня 2021 року.
Так, задовольняючи частково касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора, скасовуючи  рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у даній справі в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та направляючи справу в цій частині позовних вимог на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 грудня 2021 року вказав, що, зазначивши про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди попередніх інстанцій не визначили точної суми, яка має бути стягнута на користь ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Частиною 2 статі 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).
Пунктом 2 Порядку №100 передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Згідно пункту 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат  і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваному рішенні від 17 серпня 2022 року суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід обчислювати наступним чином:
- з 26 грудня 2019 року (тобто з дня, коли позивача постановою Верховного суду від 02 грудня 2021 року поновлено на посаді) по 03 вересня 2021 року (останній день перед виданням наказу №1296ц про поновлення на посаді) (2 робочих дні у грудні 2019 року; 251 робочий день у 2020 році; 19 робочих днів у січні 2021 року, 20 робочих днів у лютому 2021 року, 22 робочих дня у березні 2021 року, 22 робочих дні у квітні 2021 року, 18 робочих днів у травні 2021 року, 20 робочих днів у червні 2021 року, 22 робочих дня у липні 2021 року, 21 робочий день у серпні 2021 року, 3 робочих дні у вересні 2021 року), що становить 429 робочих дні та дорівнює у грошовому еквіваленті 668   429,19 грн.
- з 20 грудня 2021 року (наступний робочий день після звільнення позивача з посади на підставі наказу №1695ц від 15 грудня 2021 року) по 17 серпня 2022 року (день постановлення рішення у справі) (9 робочих днів у грудні 2021 року; 19 робочих дні у січні 2022 року, 20 робочих днів у лютому 2022 року, 22 робочі дні у березні 2022 року, 21 робочий день у квітні 2022 року, 22 робочих дні у травні 2022 року, 22 робочих дні у червні 2022 року, 21 робочий день у липні 2022 року, 13 робочих днів у серпні 2022 року), що становить 160 робочих дні та дорівнює у грошовому еквіваленті 249 297,60 грн.
Водночас, апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції неправильно визначено період, за який підлягає стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Щодо врахування судом першої інстанції при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу періоду з 26 грудня 2019 року (дня, коли позивача постановою Верховного суду від 02 грудня 2021 року поновлено на посаді) по 03 вересня 2021 року (останній день перед виданням наказу №1296ц про поновлення на посаді), слід зазначити наступне.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 640/6398/19 визначив, що вимушеним прогулом у розумінні статті 235 КЗпП України є період часу протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин, який триває з дня звільнення працівника до дня винесення рішення суду про поновлення його на роботі.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року, яким, зокрема, поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального на рівнозначній посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року - в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Згідно частин 2 статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Отже, з вищевказаного вбачається, що Офіс Генерального прокурора повинен був здійснити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року, зокрема, в частині поновлення ОСОБА_1 в Офісі Генерального на рівнозначній посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року.
Таким чином, вимушеним прогулом є період з 26 грудня 2019 року (як визначено Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2021 року) по 02 листопада 2020 року (дата винесення рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді).
Інші періоди, судом першої інстанції безпідставно включено в період, з якого обчислюється розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки, вони можуть бути включені в період затримки виконання рішення суду чи в період, коли позивача було поновлено на посаді.  
Посилання позивача у письмових поясненнях щодо апеляційної скарги на те, що остаточним рішенням є постанова Верховного Суду від 02 грудня 2021 року, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки, Верховний Суд в цій частині нового рішення не приймав, не визначав кінцеву дату закінчення вимушеного прогулу, позаяк, вона завжди є сталою - дата винесення рішення про поновлення на посаді.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що поновлення ОСОБА_1 відбулось не на рівнозначній посаді, оскільки, даній обставині правова оцінка повинна надаватися в рамках вирішення питання щодо наявності факту виконання рішення суду.
Щодо врахування судом першої інстанції при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу періоду з 20 грудня 2021 року (наступний робочий день після звільнення позивача з посади на підставі наказу №1695ц від 15 грудня 2021 року) по 17 серпня 2022 року (день постановлення рішення у справі), слід зазначити наступне.
Колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, зокрема, про визнання протиправним та скасування наказу Офісу Генерального прокурора від 15.12.2021 №1695ц.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі №640/39174/21 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України №1 від 08.11.2021 «Про неуспішне проходження прокурором атестації». Визнано протиправним та скасовано наказ Офісу Генерального прокурора від 15.12.2021 №1695ц. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях або рівнозначній посаді в Генеральній прокуратурі України з 20.12.2021. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 83 261 (вісімдесят три тисячі двісті шістдесят одна) грн. 81 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо посягань на права інвесторів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях або рівнозначній посаді в Генеральній прокуратурі України з 20.12.2021 та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі №640/39174/21 (суддя-доповідач Бужак Н.П.) апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року змінено. Виключено з абзацу четвертого резолютивної частини рішення словосполучення "або рівнозначній посаді". В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року залишено без змін.
Таким чином, з вищевказаного вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року в №640/39174/21 вже визначено розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2021 по 12.09.2022, який охоплює період, зазначений судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні у даній справі №640/39174/21.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу періоду необхідно обчислювати за період з 26 грудня 2019 року по 02 листопада 2020 року.
Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» від 08.08.2018 № 78/0/206-18, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» від 29.07.2019 № 1133/0/206-19, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перенесення робочих днів у 2019 році» від 10.01.2019 № 7-р, «Про перенесення робочих днів у 2020 році» від 23.10.2019 № 995-р, наказу Генерального прокурора від 31.01.2019 № 79ц (згідно з яким робочі дні з понеділка 30.12.2019 перенесено на суботу 21.12.2019 та з вівторка 31.12.2019 перенесено на суботу 28.12.2019) загальна кількість робочих днів за період з 26.12.2019 по 02.11.2020 (дата ухвалення рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді) становить 212 робочих днів.
Згідно довідки Офісу Генерального прокурора від 03 лютого 2022 року №21-79зп, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 1 558,11 грн.
Отже, сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 26.12.2019 по 02.11.2020 становить 330 319,32 грн (1 558,11 грн х 212 робочих днів).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно визначив період, за який підлягає стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому, рішення суду підлягає скасуванню в частині з прийняттям в цій частині нового рішення.
Враховуючи вищезазначене, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2019 року по 03 вересня 2021 року та з 20 грудня 2021 року по 17 серпня 2022 року в сумі 884 227,42 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів слід скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.
Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2019 року по 02 листопада 2020 року у розмірі 330 319 грн. 32 коп. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року - залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині  з прийняттям нового рішення в цій частині.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,- 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2019 року по 03 вересня 2021 року та з 20 грудня 2021 року по 17 серпня 2022 року в сумі 884 227,42 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.
Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2019 року по 02 листопада 2020 року у розмірі 330 319 (триста тридцять тисяч триста дев`ятнадцять) грн. 32 коп. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в строк, визначений статтею 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                            Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                                 Горяйнов А.М.
                                                                                                  
                                                                                                                    Пилипенко О.Є.

     Повний текст постанови виготовлено 06.02.2023 р.