П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/7901/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
08 лютого 2023 року                                                                                                                         м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 02.08.2021 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі – Закон №3723-ХІІ) та здійснити нарахування і виплату пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний страховий внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної в довідках про заробітну плату 30.07.2021 №03-38/243 та №03-38/242.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду  від 22.08.2022 позов задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 02.08.2021 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з врахуванням довідок від 30.07.2021 №03-38/243 та №03-38/242.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посадах, які зараховуються до стажу державної служби більше 10 років, то позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі  ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до  Закону № 3723-XII.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що при первинному зверненні позивачки за призначенням пенсії, ОСОБА_1 було обрано пенсію державного службовця, передбачену ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII, а тому відсутні підстави вважати, що в цьому випадку йдеться про призначення пенсії  відповідно до Закону України "Про державну службу" вперше.
При цьому Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі – Закон №889-VIII) не передбачено можливості перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих держслужбовців.
Також вказано, що прийняття відповідачем того чи іншого рішення є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4       ст. 304 КАС України       не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1      ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №104266 від 10.05.2007 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) й отримує пенсію по інвалідності на підставі  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   (далі - Закон №1058-ІV).
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 у справі №560/15449/21:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ч. 9 статті 37 Закону України від 16 Л 2,93 № 3723-ХІІ "Про державну службу".
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.08.2021 про переведення на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.93, з урахуванням висновків, викладених в цьому судовому рішенні.
Позивач 06.07.2022 звернулась із заявою про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 у справі №560/15449/21 та переведення з пенсії по інвалідності другої групи, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV  на пенсію по інвалідності відповідно до             ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.07.2022 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-ІІІ. Зазначено, що право на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" не передбачено.
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.07.2022 №5883-5504/К-03/82200/22.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність  Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом  займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених  ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом  мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених   ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до  ст. 37 Закону № 3723-XII  у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до  ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII  встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого  ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого  Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із ч. 9  ст. 37 Закону № 3723-XII  визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього  Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10  ст. 37 Закону № 3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим  Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим  Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).
Разом з тим постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022  встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі складає понад 10 років та з 10.05.2007 їй встановлена ІІ група інвалідності, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому набула право на пенсію державного службовця, яка і була їй призначена з 2009 року.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посадах, які зараховуються до стажу державної служби більше 10 років, то позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до  Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до  Закону № 3723-XII.
Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13.02.2019.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Подібні висновки були застосовані Верховним Судом у постанові від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21.
Щодо доводів скаржника про втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України, то такі є безпідставними, оскільки з огляду на встановлені судом обставини наявні правові підстави для призначення, нарахування і виплати позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
При цьому, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При цьому відповідач, заперечуючи проти задоволення позову не навів аргументів, які б вказували, що для прийняття позитивного рішення на користь позивача, останнім не виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції враховує, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Водночас, суд не підміняє пенсійний орган, оскільки не приймає рішення про призначення пенсії позивачу, а зобов`язує відповідача прийняти таке рішення за наявності достатніх підстав.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" заявник відповідав умовам пункту 12 XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII, то з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу з 02.08.2021 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ з врахуванням довідок від 30.07.2021 №03-38/243 та №03-38/242.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.            
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.