УХВАЛА

08 лютого 2023 року 
м. Київ 
 справа № 420/2927/21
адміністративне провадження № К/990/2354/23  
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марченко Наталії Валеріївни на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у справі №420/2927/21 за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1      про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 760 861,56 гривень,
УСТАНОВИВ:
Військова академія (м. Одеса) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути зі ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 760     861,56 гривень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 760861,56 гривень.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року скасовано та ухвалено постанову, якою позовні вимоги Військової академії (м. Одеса) задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_1       на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 664 118,71 гривень.
В іншій частині позовних вимог Військовій академії (м. Одеса) відмовлено.
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції представником відповідача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 19 січня 2023 року.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
У касаційній скарзі представником відповідача зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На обґрунтування зазначеної підстави оскарження судових рішень, представник відповідача вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 13 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, пункту 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964, пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України при вирішенні питань:
- чи відповідають умови пункту З Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964, в частині віднесення грошового забезпечення курсанта до витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, нормам вищої юридичної сили - частині третій статті 17, статтям 22, 41, 43 Конституції України, частині десятій статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», статтям 2, 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- чи відноситься грошове забезпечення, отримане курсантом під час навчання у закладі вищої освіти, до витрат, які відшкодовуються цим курсантом вищому навчальному закладу у складі витрат, пов`язаних з його утриманням у такому закладі під час навчання, у разі розірвання контракту відповідно до частини п`ятої статті  10 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу»;
- чи підлягає застосуванню до вимог вищого навчального закладу про стягнення з колишнього курсанта грошового забезпечення у складі витрат на утримання такого курсанта у вищому навчальному закладі пункт 13 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, відповідно до якого грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає, крім випадків повернення сум грошової допомоги (при звільненні з військової служби) у разі скасування наказу відповідного командира про звільнення військовослужбовця з військової служби відповідно до чинного законодавства України;
- чи підлягає застосуванню до вимог вищого навчального закладу про стягнення з колишнього курсанта грошового забезпечення у складі витрат на утримання такого курсанта у вищому навчальному закладі пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України, за яким не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
За приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т. і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.
Проте, подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги, вказавши ряд норм права закону та інших нормативно-правових актів, які на його думку, суд апеляційної інстанції неправильно застосував, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, водночас не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Аналізуючи доводи касаційної скарги в цій частині, Верховним Судом установлено, що зміст касаційної скарги викладено шляхом непослідовного опису обставин справи з посиланням на норми права, які на думку заявника, регулюють спірні правовідносини, проте ці аргументи заявник не виклав у логічному у взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що мають індивідуальний характер. Крім того, заявник вказує на відсутність висновку щодо застосування положень статті 1215 ЦК України, проте вказана норма не була застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У касаційній скарзі відповідач фактично викладає обставини справи та цитує норми КАС України та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 та лише формально послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо окремих положень вказаних нормативно-правових актів, без викладення у чому саме полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій зазначених норм, жодним чином не аргументувавши яким чином висновок Верховного Суду щодо указаних ним норм буде мати вплив для вирішення цього спору по суті, за обставин установлених судами саме у цій справі, що мають індивідуальні ознаки.
В цілому, доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та доводів про надання їм неправильної, на думку скаржника, правової оцінки, що суперечить правовому змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зазначене дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги, наведені безвідносно до предмета спору та висновків апеляційного суду.
Подаючи касаційну скаргу, скаржником не викладено підстави для касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 3 частини другої статті 328 КАС України, а подана касаційна скарга відповідача містить цитування нормативно-правових актів, виклад обставини справи, незгоду з рішеннями суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.  
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відповідач фактично викладає обставини справи та цитує норми КАС України та Законів України та інших нормативно-правових актів без викладення у чому саме полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій зазначених норм, жодним чином не аргументувавши яким чином висновок Верховного Суду щодо указаних ним норм буде мати вплив для вирішення цього спору по суті, за обставин установлених судами саме у цій справі, що мають індивідуальні ознаки, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марченко Наталії Валеріївни на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у справі №420/2927/21 за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1      про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 760 861,56 гривень - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.    

Суддя-доповідач                                                                                 Н. В. Шевцова