УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/3026/20 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н.Я. 
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року 
       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №279/3026/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" про припинення екологічно небезпечної діяльності підприємств на території м. Коростень Житомирської області та стягнення моральної шкоди 
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив: -зобов`язати ПрАТ "Коростенський завод МДФ" припинити діяльність та заборонити здійснювати підприємницьку діяльність з виробництва фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону в межах та на території м. Коростеня Житомирської області як зони гарантованого добровільного відселення; - зобов`язати ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" припинити діяльність та заборонити здійснювати підприємницьку діяльність з лісопильного та стругального виробництва, виробництва дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів в межах та на території м. Коростеня Житомирської області як зони гарантованого добровільного відселення; - стягнути з ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія" на його користь по 150 000 грн з кожного в якості відшкодування завданої моральної шкоди. 
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 . По сусідству у будинку АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 . Біля його житлової забудови побудовані та здійснюють свою діяльність ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія». Протягом усього часу роботи вказаних підприємств, починаючи з дня їх відкриття, ними грубо порушується його право та право його сім`ї на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання, створюється ризик та загроза життю та здоров`ю, ризик виникнення найнебезпечніших хвороб, які в подальшому можуть призвести до смерті.
Він та інші мешканці міста неодноразово зверталися до місцевих органів влади, контролюючих органів щодо масового порушення конституційних, екологічних прав зі сторони відповідачів. 
За позовом ОСОБА_2 Малинським районним судом Житомирської області було ухвалене рішення від 12.03.2020, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 27.05.2020, визнано порушення екологічного права ОСОБА_2 на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання та нанесення моральної шкоди, завданої порушенням цього права. Він, як і ОСОБА_2 та інші мешканці м. Коростеня також зазнає значного негативного впливу від діяльності відповідачів. Тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 
 Зазначає, що не може повноцінно відпочивати, постійний пил, тирса, сажа, запахи хімії, шум при цілодобових режимах роботи підприємств - все це негативно позначається на його психологічному та фізичному стані здоров`я. Крім того, в процесі дії хімічних речовин, які викидаються в атмосферу відповідачами, створюється ризик порушення стану його будинку, оскільки під впливом цих речовин спостерігається його псування. 
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Коростенський завод МДФ" та ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" на користь ОСОБА_1 по 20 000 грн з кожного у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1  та представники відповідачів подали апеляційній скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати в частині визначення розміру моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У решті рішення суду - залишити без змін. Встановлений судом розмір відшкодування моральної шкоди є заниженим і не становить справедливої сатисфакції.
Судом не взято до уваги те, що під час проведення перевірок роботи цих підприємств були встановлені грубі порушення природоохоронного законодавства. Зокрема, наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, несанкціонований скид забруднюючих речовин за територію підприємства без попередньої очистки, відхилення від норм, встановлених висновком державної екологічної експертизи, невідповідність роботи очисних споруд до робочого проекту, перевищення вмісту забруднюючих речовин у стічних водах, які скидалися на очисні споруди водоканалу. Також ці обставини підтверджені висновком екологічної експертизи. Порушення його прав має суттєвий та триваючий характер, позовна вимога про стягнення такої моральної шкоди з відповідачів, має бути задоволеною повністю. 
Крім того, зазначає, що аналогічний позов в інтересах дітей був поданий його другою сусідкою ОСОБА_3 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Постановою Житомирського апеляційного суду по справі 279/3536/20 ухвалено рішення про стягнення із відповідачів на користь позивача по 60 000 грн з кожного у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Таким чином, вважає, що належними та допустимими доказами (висновок експертизи, листи Держекоінспекцій, факти, встановлені в рішеннях суду різних рівнів) підтверджено факт негативного впливу відповідачів на навколишнє природне середовище, що являє собою порушення його права на безпечне довкілля, що є підставою для відшкодування шкоди особі, завданої порушенням його права на безпечне для життя і здоров`я.
ПрАТ "Коростенський завод МДФ" та ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" в апеляційних скаргах просять рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційні скарги відповідачів мотивовані тим, що судом першої інстанцій було порушено положення ЦПК України при прийняті в якості належних доказів висновку експертизи по цивільній справі №283/518/17-ц, де позивач не був її учасником.
Вважають, що при дослідженні доказів, судом неповно з`ясовано всі обставини справи. Згідно експертного висновку, дослідження проводилася за іншою адресою, а не за місцем проживання позивача.
Крім того, припущення зроблені експертом у його висновку не були підтверджені розрахунками та методологією, встановленими нормативними та підзаконними актами. 
Зокрема, це стосується висновку експерта про перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин на території домогосподарств де проводились дослідження, а також щодо перевищення граничного шумового навантаження яке, на думку експерта, відбувається виключно з вини відповідачів.
Ухвалюючи рішення про стягнення з кожного із відповідачів по 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди, суд не надав обґрунтування визначення саме такого розміру моральної шкоди. 
Доказів негативного впливу на стан здоров`я та душевний стан позивач не надав, останнім не обґрунтовано розмір моральної шкоди.
З огляду на вищевказане представники відповідачів вважають, що судом першої інстанції була надана невірна правова оцінка обставинам справи, порушено норми процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що регулюють підстави, порядок та розміри відшкодування моральної шкоди і це призвело до прийняття судом невірного рішення про часткове задоволення позову.
На апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_1 подав свої відзиви, згідно яких просив його апеляційну скаргу задовольнити, а скарги ПрАТ "Коростенський завод МДФ" та ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" залишити без задоволення за безпідставністю. 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Пашинська А.П. підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не визнала апеляційні скарги відповідачів, просила скаргу її довірителя задовольнити та відмовити у задоволенні апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія".
Представники товариств підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг, просили їх задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Скаргу позивача не визнали і просили залишити її без задоволення.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги позивача та представників відповідачів повинні бути залишені без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 і є інвалідом з дитинства 1 групи, що підтверджується матеріалами справи (а.с.40, 42).
Неподалік будинку позивача, що не заперечується сторонами, здійснюють свою виробничу діяльність Приватне акціонерне товариство "Коростенський завод МДФ" (11500, м. Коростень, вул. С. Кемського, 11-б) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" (11500, м. Коростень, вул. С. Кемського, 11-т).
Згідно копій витягів із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, діяльність ПрАТ "Коростенський завод МДФ", за основним видом КВЕД 16.21 – це виробництво фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону. 
Діяльність ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія", за видом КВЕД 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво, а також за видом КВЕД 16.23 - виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (а.с.44-55).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявними доказами доведений факт порушення відповідачами екологічного законодавства, що має негативний вплив на довкілля в результаті їх виробничої діяльності з порушенням конституційного немайнового права ОСОБА_1 на безпечне довкілля. 
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на таке.
Положення статті 50 Конституції України передбачають, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. 
Статтею 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" та статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. 
Так, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. 
Стаття 16 Конституції України проголошує, що обов`язком держави є забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України. Засобом досягнення цієї мети є створення державної системи реалізації природоохоронних функцій суспільства, яка гарантуватиме право громадян на екологічну безпеку та здорове довкілля. 
Право на доступ до екологічної інформації та право громадськості на участь в процесі прийняття суб`єктами владних повноважень рішень, що стосуються екології та стану довкілля, визначено на міжнародно-правовому рівні. 
Міжнародним документом, який закріпив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах, є Конвенція про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля (Орхуська конвенція), яку Україна ратифікувала Законом від 06 липня 1999 року №832-XIV. 
Положення Конвенції є нормами прямої дії, а національне законодавство щодо процедур та механізмів судового захисту порушених екологічних прав та інтересів може їх конкретизувати. 
У цій Конвенції , стороною якої є Україна, визнано, що адекватна охорона довкілля важлива для добробуту людини, дотримання основних прав людини, у тому числі саме право на життя. 
Кожна людина має право жити в довкіллі, сприятливому для її здоров`я та добробуту, а також зобов`язана як індивідуально, так і спільно з іншими людьми захищати і покращувати довкілля на благо нинішнього та майбутніх поколінь. 
Для забезпечення можливості відстоювати це право та виконувати цей обов`язок, громадськість повинна мати доступ до інформації, право брати участь у процесі прийняття рішень і доступ до правосуддя з питань, які стосуються довкілля. 
Дієві судочинні механізми мають бути доступними для громадськості з метою забезпечення захисту її інтересів і дотримання законності, зокрема питань, що стосуються довкілля. 
Частина 3 статті 9 Орхуської конвенції передбачає, що кожна Сторона забезпечує представникам громадськості, які відповідають передбаченим національним законодавством критеріям, якщо такі встановлені, доступ до адміністративних і судових процедур для оскарження дій або бездіяльності приватних осіб і державних органів, котрі порушують положення національного законодавства, що стосується навколишнього середовища. 
Статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено обов`язки підприємств, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зокрема: здійснення заходів щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вжиття заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; здійснення контролю за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та ведення їх постійного обліку, тощо. 
У матеріалах справи наявні копії повідомлень Державної екологічної інспекції у Житомирській області, адресовані гр. ОСОБА_2 , яка проживає по сусідству із позивачем по АДРЕСА_3 , що надійшли у відповідь на колективні звернення громадян. У них зазначено, що питання дотримання вимог природоохоронного законодавства під час будівництва та експлуатації ПрАТ "Коростенський завод МДФ" у 2012, 2013, 2014, 2015 роках перевірялися в ході планових та позапланових перевірок. Під час проведення перевірок виявлялися ряд грубих порушень, таких як наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, несанкціонований скид забруднюючих речовин за територію підприємства без попередньої очистки, відхилення від норм, встановлених висновком державної екологічної експертизи, невідповідність роботи очисних споруд до робочого проекту, перевищення вмісту забруднюючих речовин у стічних водах, які скидалися на очисні споруди водоканалу. 
Виявлені порушення фіксувалися актами перевірок, надавалися приписи з метою їх усунення, у 2012 році Державною екологічною інспекцією у Житомирській області винесено рішення про тимчасову заборону діяльності ПрАТ «Коростенський завод МДФ» до повного усунення порушень, а також обраховано збитки за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розмірі 196000 гривень, які у подальшому були повністю відшкодовані (а. с. 32, 33).
Згідно копії висновку комісійної інженерно-екологічної експертизи № 5292/18-48/1259/18-23/1507/19-23 від 12.07.2019, яка була проведена під час розгляду цивільної справи № 283/518/17-ц за позовом ОСОБА_2 до цих же відповідачів про припинення діяльності юридичних осіб та стягнення моральної шкоди (а.с. 13-17), діяльність вказаних підприємств як разом так і окремо призвела до забруднення навколишнього природного середовища небезпечними хімічними речовинами. За результатами викидів забруднюючих речовин зі стаціонарних джерел відповідачів, які не працювали у стаціонарному режимі у житловій забудові спостерігалося перевищення граничнодопустимої концентрації суспендованих твердих часток, недиференційованих за складом ( пилу) та груп сумацій. Також у висновку зазначено, що у житловій забудові ОСОБА_2 встановлено суттєве перевищення шкідливих забруднюючих речовин в 2.19 рази, а саме : сірчистий ангідрид, вуглицю оксид, діоксин азоту та фенол. Крім того, експертами встановлено, що навіть при роботі підприємств не на повну потужність, відповідно до протоколу № 04-04/1 при проведенні досліджень шумової характеристики по АДРЕСА_3 встановлено перевищення максимально встановленого рівня шуму на 7 дБА ( а.с. 18-28). 
Вказаний висновок судової комісійної експертизи не є прямим і безпосереднім доказом по справі, яка переглядається апеляційним судом. Проте, даний факт свідчить про невиконання відповідачами вимог ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та негативний вплив на довкілля в результаті їх виробничої діяльності з порушенням конституційного особистого немайнового права ОСОБА_1 на безпечне довкілля. Що підтверджує наявність причинно-наслідкового зв`язку між виробничою діяльністю ПрАТ «Коростенський завод МДФ» і ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» та забрудненням атмосферного повітря за місцем проживання позивача, яке знаходиться в безпосередній близькості до садиб, які були об`єктом дослідження експертизи. 
Статтею 293 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. 
Доводи апеляційних скарг відповідачів відносно того, що дослідження експертами проводилися безпосередньо не у домоволодінні позивача і не по цій справі, не мають правового значення, оскільки ОСОБА_1 мешкає по сусідству із ОСОБА_2 і будь-які докази щодо відсутності на нього, його помешкання та навколишнє довкілля негативного впливу внаслідок виробничої діяльності цих підприємств відповідачами не надано.
Положення ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
Згідно Рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 в справі «Дубецька проти України» (заява №30499/03), немає сумніву, що промислове забруднення може негативно вплинути на здоров`я суспільства в цілому і погіршувати якість життя особи, проте часто неможливо визначити у кількісному вираженні його вплив у кожному окремому випадку. 
Апеляційним судом ретельно досліджені та перевірені доводи, зазначені в апеляційних скаргах сторін, але в ході судового розгляду вони не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи наявними доказами. 
Отже, приймаючи до уваги, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2022 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                Судді

Повний текст постанови складений: 16 січня 2023 року.