ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 лютого 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/35/23
Головуючий у першій інстанції – Карпусь  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/455/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Скрипки А.А.    
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В. 

учасники справи: 
заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах 
держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області,
ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Карпусь І.М. від 05 січня 2023 року, місце постановлення ухвали м.Ніжин, у справі за позовом заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів

                           В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Ніжинської міської ради 46 053 грн., в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів. В обґрунтування вимог заявленого позову прокурор вказував, що ОСОБА_1 у період часу з 11:48 год. по 13:00 год. 10.08.2022 року, перебуваючи на лівому березі р.Остер, що протікає повз вул.Червона Гребля в м. Ніжин, за допомогою двох порожевих сіток, які відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затвердженого наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, відносяться до заборонених знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих матеріалів, без належних документів та дозволу на вилов риби, діючи умисно, здійснив незаконний вилов цінних видів риб для особистих потреб, загальною кількістю 24 штуки, а саме: щука - 1 шт., вартістю 3 468 грн. за одиницю, на загальну суму 3 468 грн.; плоскирка - 10 шт., вартістю 1 564 грн. за одиницю, на загальну суму 15 640 грн.; окунь - 7 шт., вартістю 3 162 грн. за одиницю, на загальну суму 12 648  грн.;  лин - 4 шт., вартістю 1 598 грн. за одиницю, на загальну суму 6 392 грн.; карась сріблястий - 5 шт., вартістю 1 581 грн. за одиницю, на загальну суму 7 905 грн., а всього незаконно виловив риби на загальну суму 46 053 грн., чим завдав істотну шкоду державним інтересам. Дані обставини встановлені вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.08.2022 року у справі №740/2832/22, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 249 КК України. Прокурор зазначав, що ОСОБА_1 заподіяну шкоду добровільно не відшкодував, і тому, вказана сума коштів підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Ніжинської міської ради на підставі положень: ч.1 статті 57 Закону України ”Про тваринний світ”, статті 20 Закону України ”Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів”, статті 1166 ЦК України, статей: 1,4,5,19,47 Закону України ”Про охорону навколишнього природного середовища”, п.п.1 п.”б” ч.1 статті 33 Закону України ”Про місцеве самоврядування в Україні”, п.7 ч.3 статті 29, п.4 ч.1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України. Наявність інтересів держави та суспільного інтересу прокурор обґрунтовує порушенням встановленого законом порядку використання водних біоресурсів, порушенням інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини. Згідно з підпунктом 1 п.”б’’ ч.1 статті 33 Закону України ”Про місцеве самоврядування в Україні”, до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворення лісів. Прокурор у позові вказував, що незаконний вилов риби відповідач здійснив на річці Остер у місті Ніжині, що територіально належить до Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади, і тому прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради, оскільки, за наявності невідшкодування збитків, міська рада не подала до суду позов про стягнення з відповідача збитків за шкоду, завдану навколишньому природному середовищу. 

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.01.2023 року позовну заяву заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів, було повернуто заступнику керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області.

В апеляційній скарзі заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 05.01.2023 року, і направити справу для продовження розгляду до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 05.01.2023 року постановлена із порушенням норм матеріального та процессуального права, а висновки оскажуваної ухвали суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні питання щодо правильного визначення прокурором позивача у справі, ініціатором судового процесу у якій є прокурор, з`ясуванню підлягає компетенція відповідного органу. У даній справі №740/35/23, прокурор позивачем у справі визначив Ніжинську міську раду, оскільки первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада. Згідно з підпунктом 1 п.”б’’ ч.1 статті 33 Закону України ”Про місцеве самоврядування в Україні” до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Апелянт стверджує, що незаконний вилов риби відповідач здійснив на території Ніжинської міської ради, яка з позовом до суду про відшкодування завданої навколишньому середовищу шкоди не зверталась. Згідно вироку суду від 31.08.2022 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 статті 249 КК України, потерпілою особою у кримінальному провадженні є Ніжинська міська рада. За наведених обставин, прокурор звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради, оскільки, за наявності невідшкодованих збитків, міська рада не подала до суду відповідний позов про стягнення з відповідача збитків за шкоду, завдану навколишньому природному середовищу. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.06.2022 року у справі № 927/774/20, апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що прокурор зобов`язаний встановлювати всі органи державної влади, які повинні здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки чинне законодавство такого обов`язку не передбачає. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції відносно того, що у даному випадку Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області має бути також позивачем у справі, оскільки зазначене Управління є відокремленим структурним підрозділом Держрибагентства, та не є юридичною особою, і тому, відповідно до статті 48 ЦПК України, не може бути позивачем у даній справі.   

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Оліфір А.В. підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги. 

В судове засідання апеляційного суду представник Ніжинської міської ради Чернігівської області, відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Від Ніжинської міської ради Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Ніжинської міської ради Чернігівської області. 
Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1-8), у січні 2023 року заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Ніжинської міської ради 46 053 грн., в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів. 

Оскаржуваною ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.01.2023 року позовну заяву заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів, було повернуто заступнику керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області.  
Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.01.2023 року про повернення даної позовної заяви прокурору, суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, прокурор належно обгрунтував наявність порушення інтересів держави та правильно визначив одного із суб`єктів владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави - Ніжинську міську раду Чернігівської області, а також довів нездійснення цим органом захисту інтересів держави. При цьому, суд першої інстанції вказав, що прокурором залишено поза увагою положення законодавства, що визначають порядок державного управління та регулювання у галузі рибного господарства, оскільки органом державної влади, який згідно із законодавством реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів є Держрибагентство, а його територіальним органом, що діє у складі Держрибагентства, як відокремлений структурний підрозділ, та повноваження якого поширюються на Чернігівську область, є Чернігівський рибоохоронний патруль, який має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, а відтак, також є суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено захист законних інтересів держави у правовідносинах, з яких виник спір. Суд першої інстанції зазначив у оскаржуваній ухвалі від 05.01.2023 року, що прокурором не додано до позовної заяви доказів дотримання в повній мірі порядку, передбаченого статтею 23 Закону України ”Про прокуратуру”, зокрема, щодо виконання обов`язку, передбаченого абзацом 3 ч.4 статті 23 Закону України ”Про прокуратуру”, а саме, повідомлення прокурором перед зверненням до суду Чернігівського рибоохоронного патруля про це, а тому відсутні підстави для висновку, що компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор не обґрунтував, із наданням доказів, наявності підстав для представництва на даний час інтересів держави в суді у даній цивільній справі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.01.2023 року про повернення прокурору позовної заяви заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів, на підставі п.4 ч.4 статті 185 ЦПК України, є необґрунтованим та таким, що не узгоджується із нормами права, які регулюють дані правовідносини.   

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ч.1 статті 2 ЦПК України регламентовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 

Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття ”інтерес держави”.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття ”інтереси держави”, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини).
Таким чином, ”інтереси держави” охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація ”інтересів держави”, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.11.2021 року у справі №201/423/19, провадження №61-17161св20.

Згідно із приписами ч.4, ч.5 статті 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.3 статті 23 Закону України ”Про прокуратуру”, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 статті 23 Закону України ”Про прокуратуру”.
Процедура, передбачена абз.3,4 ч.4 статті 23 Закону України ”Про прокуратуру” застосовується лише до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.
Отже, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах  від  26.06.2019  року  у  справі  №587/430/16,  провадження №14-104цс19,  від  15.01.2020  року  у  справі  №698/119/18,  провадження №14-350цс19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18, провадження №12-194гс19, вказала, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Згідно статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 5 Закону України ”Про охорону навколишнього природного середовища”, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Згідно з п.п.1 п.”б’’ ч.1 статті 33 Закону України ”Про місцеве самоврядування в Україні”, до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

За змістом ч.3 статті 29, п.4-1 ч.1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів. 

Як вбачається із позовної заяви заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів, в обґрунтування вимог заявленого позову прокурор зазначав, що ОСОБА_1 здійснив незаконний вилов цінних видів риб для особистих потреб на загальну суму 46 053 грн., чим завдав істотну шкоду державним інтересам. Дані обставини встановлені вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.08.2022 року (а.с.50-51), яким ОСОБА_1 засуджено за ч.1 статті 249 КК України. 
При цьому, прокурор у позові зазначає, що ОСОБА_1 заподіяну шкоду добровільно не відшкодував. Наявність інтересів держави та суспільного інтересу прокурор обґрунтовує порушенням встановленого законом порядку використання водних біоресурсів, і контроль держави щодо дотримання вимог відносно відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом. Незаконний вилов риби відповідач здійснив на річці Остер у місті Ніжині, що територіально належить до Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади, і тому прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради, оскільки, за наявності факту невідшкодування збитків, міська рада не подала до суду відповідного позову про стягнення з відповідача збитків за шкоду, завдану навколишньому природному середовищу. 

Як вбачається з копій матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №120222753800000299 відносно ОСОБА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 249 КК України (а.с.61-65), потерпілою особою, відповідно до статті 58 КПК України та цивільним позивачем, відповідно до статей: 61,63 КПК України, у даному кримінальному провадженні, визнано Ніжинську міську раду Чернігівської області.
При цьому, право на  відшкодування  завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом, було роз`яснено під час проведення досудового розслідування представнику потерпілого Ніжинської міської ради Чернігівської області Іллющенку С.В. (а.с.62,63,64,65).  

Як вбачається із вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.08.2022 року у справі №740/2832/22 відносно ОСОБА_1 (а.с.50-51), цивільний позов потерпілим у кримінальному провадженні не заявлявся.     

На виконання приписів статті 23 Закону України ”Про прокуратуру”, Ніжинська окружна прокуратура листом №5781ВИХ-22 від 25.11.2022 року (а.с.58) звернулась до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, в якому, з метою встановлення наявності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в суді щодо відшкодування збитків, заподіяних ОСОБА_1 , просила повідомити, чи сплачено ОСОБА_1 суму завданих збитків, та чи надійшли зазначені кошти до бюджету Ніжинської міської територіальної громади. При цьому, прокурор просив повідомити, які заходи вживались міською радою щодо стягнення відповідної суми коштів, та чи планує Ніжинська міська рада звернення до суду із відповідним позовом про відшкодування шкоди. 
У відповідь на вказаний лист Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області листом №5550-22 від 02.12.2022 року (а.с.59) повідомив Ніжинську окружну прокуратуру, що завдані збитки ОСОБА_1 , станом на 02.12.2022 року, не відшкодовано, з позовом про стягнення збитків за завдану шкоду навколишньому природному середовищу Ніжинська міська рада до суду не зверталась.
В подальшому, відповідно до вимог статті 23 Закону України ”Про прокуратуру”, листом №6624ВИХ-22 від 28.12.2022 року (а.с.60), заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури повідомив Ніжинську міську раду про пред`явлення Ніжинською окружною прокуратурою в інтересах Ніжинської міської ради позову до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди внаслідок незаконного добування цінних видів біоресурсів. 

Апеляційний суд також враховує, що згідно ч.4 статті 23 Закону України ”Про прокуратуру”, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
   
Необхідно зазначити, що по справі не встановлено обставин оскарження Ніжинською міською радою Чернігівської області наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області у даній цивільній справі.    

Приймаючи до уваги вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, відповідно до статті 23 Закону України ”Про прокуратуру”, статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, та  визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, і орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, обґрунтував наявність бездіяльності органу місцевого самоврядування, як уповноваженого органу. За даних обставин, є необґрунтованими висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 05.01.2023 року щодо недотримання прокурором в повній мірі порядку, передбаченого статтею 23 Закону України ”Про прокуратуру”, необґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Ніжинської міської ради, в суді у даній цивільній справі, та повернення позовної заяви заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів, на підстав норм права, на які послався суд першої інстанції.    

Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 30.06.2022 року у справі №927/774/20, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що прокурор зобов`язаний встановлювати всі органи державної влади, які повинні здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки чинне законодавство такого припису в собі не містить.  

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки, як вказав Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 року у справі №927/774/20: ”...норми Закону України ”Про прокуратуру” не зобов`язують прокурора при зверненні до суду в інтересах держави визначати усіх можливих суб`єктів владних повноважень, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження на звернення до суду...”.

В доводах апеляційної скарги апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції відносно того, що Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області має бути також позивачем у справі, оскільки зазначене Управління є відокремленим структурним підрозділом Держрибагентства, та не є юридичною особою, і тому, відповідно до статті 48 ЦПК України, не може бути позивачем у даній справі.   
Вказані доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскільки Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області (Чернігівський рибоохоронний патруль), відповідно до Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернігівській області, затвердженого наказом Держрибагенства від 15.07.2016 року №229 (зі змінами), є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства, діє у складі Держрибагентства, як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується, та не має статусу юридичної особи (а.с.21,71), і в контексті приписів статті 48 ЦПК України, не може бути позивачем у даній справі.   

Враховуючи вищенаведене, на підставі положень п.4 ч.1 статті 379 ЦПК України, яка регламентує підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури - задовольнити, при цьому, ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.01.2023 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури - задовольнити.  

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 січня 2023 року, скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.   

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                           Судді: