Дата документу 21.03.2023 Справа № 336/5664/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 336/5664/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
№ 22-ц/807/224/23                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
               ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Ільїна Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі адвоката Безрукової Світлани Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про вселення та встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ

В липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про вселення та встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/2. Фактично у квартирі мешкають відповідачі, натомість як позивач не має доступу до квартири, але несе витрати з її утримання. Оскільки з приводу проживання у квартирі між сторонами виникають спори.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, вселити її у квартиру АДРЕСА_1 , визначити порядок користування квартирою в наступний спосіб: виділити ОСОБА_2 кімнату площею 14,9 кв.м. із лоджією площею 2,25 кв.м., а відповідачам виділити в користування дві кімнати площею 17,5 та 11,2 кв.м. із балконом площею 0,93 кв.м., інші приміщення квартири: кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор та комору залишити в загальному користуванні сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 червня 2021 року позов задоволено.
Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

ОСОБА_2 виділити у користування кімнату площею 14,9 кв.м. із лоджією площею 2,25 кв.м.;

ОСОБА_1 виділити в користування кімнату площею 17,5 кв.м. із балконом площею 0,93 кв.м. та кімнату площею 11,2 кв.м.; кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та комору залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1816 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі адвоката Безрукової С.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність висновків суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не повною мірою відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.07.2012 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.2015 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожному із співвласників належить по частці квартири.

Як вбачається з технічного паспорту на квартиру спірна квартира складається з трьох кімнат площею 14,9, 19,5 та 11,2 кв.м., а також кухні площею 8,4 кв.м., вбиральні площею 1 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридору площею 12,2 кв.м., комори площею 1 кв.м. Кімнати площею 17,5 та 14,9 кв.м. облаштовані відповідно балконом та лоджією.

Вирішуючи спір в частині вселення позивачки до спірної квартири, суд першої інстанції правильно виходив з того, що за 358 ч. 1, 2 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 383 ч. 1 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Враховуючи, що квартира на праві власності належить двом особам, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , то позивач ОСОБА_3 як співвласник має всі повноваження власника (володіння, користування, розпорядження) щодо своєї частки квартири, а відтак позов про вселення судом першої інстанції правомірно задоволено.

Щодо вирішення питання про встановлення порядку користування квартирою, то суд першої інстанції виходив з того, що у квартирі наявні три житлові кімнати площею 14,9 кв.м. із лоджією, площею 17,5 кв.м. із балконом та кімнати площею 11,2 кв.м., а також наявні інші приміщення.

Суд першої інстанції зазначив, що запропонований позивачем варіант користування квартирою, не обмежує прав відповідача ОСОБА_1 , адже позивачеві за цим варіантом виділяється середня за розміром кімната, натомість а відповідачеві у користування надаються дві кімнати, загальна площа яких вдвічі перевищує площу кімнати, яку позивач просить виділити у користуванні їй. При цьому кімната площею 11,2 кв.м. також є окремою, а до іншої кімнати площею 17,5 кв.м. примикає балкон.

Разом з тим, суд не врахував, що кімната, площею 17,5 кв. м., яка судом виділена відповідачеві, не є відокремленою, позивач має проходити через неї щоб потрапити у виділену їй кімнату, а відтак кімната 17, 5 кв. м. за порядком встановленим судом, буде автоматично знаходитися спільному користуванні сторін, позаяк вона є прохідною кімнатою.

При апеляційному розгляді позивач посилалася на те, що можливе переобладнання квартири, виокремлення проходу до виділеної їй кімнати, проте такі позовні вимоги не заявлялися та судом першої інстанції не досліджувалися.

За таких обставин спірна квартири залишатиметься у загальному користуванні співвласників, що не перешкоджає їм визначити порядок користування квартири шляхом заявлення позову про встановлення порядку користування квартирою через здійснення перепланування.

Відтак позов в частині визначення порядку користування квартирою по варіанту, який зазначає позивач, не може бути задоволено. 

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 червня 2021 року у цій справі скасувати в частині задоволення позову про визначення пордку користування квартирою та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про встановлення порядку користування квартирою – залишити без задоволення.

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З. Поляков