ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року 
м. Київ

справа № 280/9279/20
провадження № К/9901/32736/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О.,  Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження  справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., Чумака С.Ю. від 03 серпня 2021 року,

УСТАНОВИВ:

Вступ

Позивачка з лютого 2019 року перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди. У грудні 2020 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про зарахування до суддівського стажу періоду її роботи консультантом районного суду. Відповідач  відмовив у зарахуванні зазначеного періоду роботи до суддівського стажу, оскільки зазначена посада не передбачена статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453. Позивачка оскаржила рішення відповідача про відмову у зарахуванні до суддівського стажу періоду її роботи консультантом районного суду. Рішенням суду першої інстанцій позовні вимоги було задоволено.  Постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції скасовано, а позов залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Зважаючи на обставини справи, доводи учасників сторін, вирішуючи справу, Суду слід дати відповідь на таке питання: чи наділений суд апеляційної інстанції повноваженнями скасовувати рішення суду першої інстанції та залишати позовні вимоги без розгляду, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, яке не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення? 

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому, з урахуванням уточнень,  просила:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скасувати рішення від 07 грудня 2020 року № 154 про відмову в зарахуванні їй до суддівського стажу період роботи консультантом Запорізького районного суду з 10 листопада 1993 року по 30 листопада 1996 року згідно із заявою від 04 грудня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу стаж роботи консультантом Запорізького районного суду за період з 10 листопада 1993 року по 30 листопада 1996 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року  позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо скасування рішення від 07 грудня 2020 року № 154 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до суддівського стажу період роботи консультантом Запорізького районного суду з 10 листопада 1993 року по 30 листопада 1996 року, згідно із заявою від 04 грудня 2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 стаж роботи консультантом Запорізького районного суду за період з 10 листопада 1993 року по 30 листопада 1996 року.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2447-VIII, яким внесено зміни до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

4. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року скасовано, а позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

5. Залишаючи позовні вимоги без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

6. Отримавши виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у березні 2019 року, позивачка повинна була дізнатись про його розмір, який обчислювався та виплачувався відповідачем на підставі наданих документів.

7. Отримання позивачкою листа відповідача від 10 грудня 2020 року у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивачка почала вчиняти більш ніж через 1 рік 9 місяців після отримання пенсії за березень 2019 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просила постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2011 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 12 лютого 2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди, обрахованої відповідно  до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453.

10. 04 грудня 2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про зарахування до суддівського стажу періоду її роботи консультантом Запорізького районного суду з 10 листопада 1993 року по 30 листопада 1996 року.

11. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 10.12.2020 року № 0800-0209-8/66465 повідомило ОСОБА_1 про неможливість зарахування зазначеного періоду роботи до суддівського стажу, оскільки зазначена посада не передбачена статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453. Крім того, зазначено, що згідно подання Хортицького районного суду м. Запоріжжя про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12 лютого 2019 року № 01-23/63/2019-Вих, та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 22 роки 02 місяці 11 днів за період з 01 грудня 1996 року по 05 лютого 2019 року.

12. Уважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в зарахуванні до суддівського стажу період роботи консультантом районного суду протиправним, ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

13. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 0440/6027/18, від             12 січня 2021 року у справі № 1640/2719/18, від 21 липня 2021 року у справі № 520/5875/19, від             15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а, від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020.

14. Скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі апеляційного перегляду та помилково скасував рішення суду першої інстанції, використавши свої повноваження без законних на те підстав, визначених нормами Кодексом адміністративного судочинства України.

15. Посилання суду апеляційної інстанції на те, що строк звернення до суду слід обчислювати з дати отримання пенсії після перерахунку є помилковим, оскільки виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону.

16. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

18. Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначаються статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 

19. Перевіряючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року на відповідність вищевказаним критеріям в межах доводів касаційної скарги Верховний Суд виходить із такого.

20. Відповідач, не погодившись із рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від               12 березня 2021 року, оскаржив  його в апеляційному порядку.

21. Як убачається із змісту оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не надавав своїх висновків щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права, застосувавши наслідки пропущення строку звернення до суду, визначені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі частини першої статті 319 та пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

22. Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції не додержано норм процесуального права, у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

23. Межі перегляду судом апеляційної інстанції визначені статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

24. Відповідно до частин першої, другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

25. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду визначені частиною третьою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:
1) справу розглянуто неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

26. Пропуск строку звернення до суду не визначений серед переліку порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

27. Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року   не містила доводів про пропуск позивачкою строків звернення до суду.

28. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі апеляційного перегляду та помилково скасував рішення суду першої інстанції, використавши свої повноваження без законних на те підстав, визначених нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

29. Наявність такої підстави серед повноважень суду апеляційної інстанції за змістом норм статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України не надає права суду застосовувати ці повноваження з власної ініціативи. Повноваження суду апеляційної інстанції обмежені встановленими статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України межами. 

30. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 0440/6027/18, від 12 січня 2021 року у справі № 1640/2719/18, від 21 липня 2021 року у справі № 520/5875/19, від 20 січня 2022 року у справі № 826/12308/18.

31. Щодо посилання скаржниці на те, що  судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а, від            26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020, колегія суддів зазначає наступне.

32. Постановою від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а Верховний Суд скасував ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну від 20 квітня 2017 року, якими позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року до 03 серпня 2014 року було залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, а  справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

33. Скасовуючи ухвали, якими позовні вимоги було залишено без розгляду, Верховний Суд виходив з того, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

34. Зі змісту постанови Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020 убачається, що дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, судом було встановлено, що позов подано з пропуском строку звернення до суду, та не надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у зв`язку з чим  ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

35. На виконання вимог ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року позивачем було надано клопотання про поновлення строку на подання позову. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та подане клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд визнав підстави, вказані позивачем у клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду,  неповажними.

36. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року, залишеною без мін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року, позовну заяву повернуто позивачу. 

37. Постановою Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020, Суд скасував ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року, а справу № 520/11178/2020 направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

38. Скасовуючи ухвали судів попередніх інстанцій, якими повернуто позовну заяву у зв`язку з  визнання підстави, вказаних позивачем у клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, неповажними, Суд виходив з того, що  пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду.

39. Тобто постанови Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а, від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020 є нерелевантними до цієї справи, і не можуть застосовуватися у справі, що розглядається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

40. У ході судового розгляду знайшли підтвердження обставини, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження, а саме неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 0440/6027/18, від 12 січня 2021 року у справі № 1640/2719/18 та від 21 липня 2021 року у справі № 520/5875/19.

41. Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

42.  Оскільки за результатом касаційного розгляду, проведеного Верховним Судом у межах вимог і доводів касаційної скарги та повноважень, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено порушення апеляційним судом норм процесуального права, які призвели до прийняття незаконної постанови цього суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, то це є підставою для направлення її для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, оскільки порушення допущені тільки цим судом.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.  
             
Суддя-доповідач                                                                                         Н.В.  Коваленко

Судді                                                                                                             Я.О.  Берназюк 

                                                                                                                            В.М.  Шарапа