ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року	Львів	Справа № 140/3893/22 пров. № А/857/12464/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Качмара В.Я., Ніколіна В.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення   Волинського окружного адміністративного суду   від 28 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» до Львівської митниці про визнання протиправними  та скасування рішень,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Мачульський В.В., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» звернулось в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700163/2 від 18.11.2021, № UA209000/2021/000037/2 від 22.11.2021, № UA209000/2021/000038/2 від 22.11.2021, № UA209000/2021/000039/2 від 22.11.2021, №  UA209000/2021/700166/2 від 23.11.2021, № UA209000/2021/700170/2 від 23.11.2021.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі зовнішньоекономічних контрактів ввозило на митну територію України такі товари: товар №1 – сало м`яке (жир) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 21219,00 кг; товар №2 – сало бокове свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 20 268,00 кг; товар №3 – сало м`яке (жир) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 20 791,00 кг; товар №4 – сало (хребтове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 19 510,00 кг; товар №5 – м`ясо свійських свиней, морожене, подроблене – фрагменти обваленої свинини, що складаються з м`язової, жирової та сполучної тканини, без шкіри, вирізані з різних частин свинячої туші, без теплової кулінарної обробки, не консервоване, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 20 817,50 кг; товар №6 – свинина (свійських свиней) морожене – грудинка з прошарками сама з кісткою, зі шкірою, яка являє собою нижню частину половини туші, розташовану між заднім і переднім окістом, обвалена, без теплової кулінарної обробки, не консервоване, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 21 000,00 кг. Вказує, що 29.09.2021 укладено контракт з експортером-компанією «POL-EXPORT» №29882021 щодо поставки товару №2, товару №3, товару №4 та товару №5; від 29.10.2021 укладено контракт №29102021 з експортером-компанією «VION FOOD INTERNATIONAL» щодо поставки товару №1 та 22.11.2021 укладено контракт №27102021 з експортером-компанією «G.VAN LANDSSCHOOT» щодо поставки товару №6. Згідно даних контрактів, поставки товарів здійснюються на додатково погоджених умовах EXW, FCA, CPT, CIP; найменування товару, кількість та ціна товару обумовлюється в інвойсах на кожну партію товару; розрахунки здійснюються на умовах післяоплати у євро або доларах. Зазначає, що з метою митного оформлення вказаних товарів через декларанта на митний пост Львівської митниці подано наступні митні декларації: №UA209160/2021/014100 від 18.11.2021, №UA209160/2021/014262 від 22.11.2021, №UA209160/2021/014287 від 22.11.2021, №UA209160/2021/014288 від 22.11.2021, №UA209160/2021/014289 від 23.11.2021, №UA209160/2021/014332 від 23.11.2021, а разом з ними – рахунок фактура (інвойс), автотранспортна накладна, довідка про транспортні витрати, зовнішньоекономічний контракт, митна декларація країни відправлення, прейскурант, сертифікат якості, міжнародний ветеринарний сертифікат, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між доходів та зборів, що підтверджує оплату товару, яких було цілком достатньо для завершення митного оформлення товару (робочого взуття) за першим методом. Проте, Львівською митницею були прийняті спірні рішення про коригування митної вартості, оскільки митна вартість товарів, які ввозяться на територію України не може бути визнана за основним методом, так як документи, що подавались для підтвердження митної вартості товарів містять розбіжності. Вважає, що   декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду   від 28 липня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700163/2 від 18.11.2021, №UA209000/2021/000037/2 від 22.11.2021, №UA209000/2021/000038/2 від 22.11.2021, №UA209000/2021/000039/2 від 22.11.2021, №UA209000/2021/700166/2 від 23.11.2021, №UA209000/2021/700170/2 від 23.11.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» судовий збір у розмірі 14886,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі  5000,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору. Позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості. На думку суду першої інстанції, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.  Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень. На думку суду першої інстанції, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, Львівська  митниця подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями   було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах і за результатами проведеного опрацювання виявлено ряд розбіжностей. Встановлено, що основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню. Вказує, що для визначення митної вартості не застосовано методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу, застосовано резервний метод, джерелом для коригування митної вартості слугували надані «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції» ціни на м`ясну продукцію, а також наступні МД, копії яких відповідач надав разом із відзивом: від 18.10.2021 № UA205140/2021/72586 рівень митної вартості 2,46 дол. США/кг, 22.11.2021 № UA100320/2021/247943 рівень митної вартості 1,70 дол. США/кг, 16.11.2021 № UA209170/2021/090635 рівень митної вартості 1 дол. США/кг, 08.11.2021 № UA205140/2021/86524 рівень митної вартості 1 дол. США/кг. Вважає суму витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, значно завищеною, оскільки підготовка позовної заяви та надання консультацій у даній справі не потребували значних зусиль та часу. Крім того, вказує, що судом першої інстанції невірно обчислено розмір судового збору за подання позовної заяви, тому надмірно сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу за його клопотанням, а не стягненню з бюджетних асигнувань відповідача у випадку задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» уклало ряд типових договорів з компаніями-експортерами, зокрема: 
- №27102021 від 27.10.2021 з компанією «G.Van Landschoot & Zonen» (Бельгія) (продавець) (а.с.15-17); 
- № 29882021 від 29.09.2021 з компанією «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko (Польща) (продавець) (а.с.18-20);
- № 29102021 від 29.10.2021 з компанією «Vion Boxtel B.V. (Нідерланди) (продавець) (а.с.209-210).
Відповідно до умов вказаних договорів, продавець продає, а покупець купує товар, в асортименті вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. 
Товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами в даному контракті і проформах-інвойсах відповідно до правил Інкотермс 2010. 
У разі, якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки, товар може поставлятись на умовах FCA або EXW, або CРТ, або СІР відповідно правилам Інкотермс 2010. За замовленням покупця продавець надає покупцю послуги по зберіганню, пошуку і додаткового транспортування товару в обсязі і на умовах, визначених цим контрактом.   
Якщо інше не обумовлено в проформі-інвойсі або інвойсі, поставка товару здійснюється з таких місць: із адреси холодильної камери (складу), з адреси виробника товару або з адреси продавця (пункт 1 контрактів). 
Ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування і відвантаження товару на транспортні засоби (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010). 
Сторони в інвойсі вказують найменування, загальну кількість товару, що поставляється, а також його вартість.   Весь товар вказаний в інвойсі поставляється партіями.
При узгодженні кожної партії товару, ціна на товар може змінюватись в залежності від об`єму і кон`юнктури ринку на даний вид продукції, але не може перевищувати узгоджену вартість в інвойсі.
Ціна за одиницю товару не прив`язана до попередніх узгоджених поставок і варіюється в діапазоні, вказаному в інвойсі. Ціна узгодженої партії товару не може бути змінена в односторонньому порядку.   
Ціна на товар встановлюється в доларах США та євро. Загальну суму контракту складає сума всіх інвойсів, підписаних в період дії даного контракту (пункт 2 контрактів).
Відповідно до пункту 6 контрактів оплата товару здійснюється на умовах, визначених в проформах-інвойсах і може включати в себе передоплату, оплату по факту поставки і/або оплату з відстрочкою платежу. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця. Оплата товару проводиться банківським переказом в доларах США та євро на реквізити продавця, вказані в контракті. 
На виконання умов договору, компанія «G.Van Landschoot & Zonen» (Бельгія) виставила позивачу рахунок-фактуру від 18.11.2021 № 2110209, згідно з яким вартість товару – черевна частина, сорт А, вагою 21000 кг по 1,65 євро/кг становить в загальній сумі 34 650,00 євро (а.с.63 зворот, 91 - переклад).
Також на виконання умов договору, компанія «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko (Польща) виставила позивачу рахунки-фактури від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0739, згідно з яким вартість товару – сало свиняче бокове заморожене, вагою 20268,00 кг по 0,51 євро/кг становить в загальній сумі 10 336,68 євро (а.с.36, 82 зворот – переклад), від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0740, згідно з яким вартість товару – сало свиняче бокове заморожене, вагою 20 791,00 кг по 0,51 євро/кг становить в загальній сумі 10 603,41 євро (а.с.43 зворот, 84 – переклад), від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0742, згідно з яким вартість товару – сало хребтове свинне морожене, вагою 17 510,00 кг по 0,51 євро/кг становить в загальній сумі 9 950 євро (а.с.51, 87 – переклад), від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0743, згідно з яким вартість товару – тринінг свинячий заморожений, вагою 20 817,50 кг по 1,26 євро/кг становить в загальній сумі 26 230,05 євро (а.с. 56 зворот, 89 – переклад).
Аналогічно, на виконання умов договору, компанія «Vion Food International B.V.» (Польща) виставила позивачу рахунок-фактуру від 11.11.2021 №5421044636, згідно з яким вартість товару – сало свиняче морожене у вигляді обрізків, вагою 21 376,00 кг по 0,50 євро/кг становить в загальній сумі 10 688,00 євро (а.с. 26, 80 – переклад)
22.11.2021 ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» подало МД №UA209160/2021/014332 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Свинина (свійських свиней) морожена – грудинка з прошарками сала, з кісткою, з половини туші, розташовану між заднім і переднім окостом, обвалена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, у вигляді відрубів, придатна для споживання людиною. Вага нетто – 21 000,00 кг. Дата виготовлення: 08.04.2020-15.12.2020. Режим зберігання і перевезення – при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: G. Van Landschoot & Zones NV (маркування-клеймо: BELGIE 13/1 EG), Бельгія. Країна виробництва Бельгія (ВЕ)». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 34  650,00 євро (еквівалентно 1 041 547.82 грн., за курсом на день оформлення МД – 30,05910000). Митна вартість визначена за першим методом і становить 1 041 547.82 грн. (а.с.123). 
До митної декларації додано: сертифікат якості від 18.11.2021 №б/н, рахунок-фактура від 18.11.2021 №2110209, автотранспортна накладна від 18.11.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 15.10.2021, сертифікат з перевезення від 19.11.2021, прейскурант від 12.11.2021, зовнішньоекономічний контракт від 27.10.2021 №27102021, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів   і зборів, іншими державними органами від 23.11.2021, експортна митна декларація від 19.11.2021 №ВЕЕ0000087639093 (а.с.63-66, 91-92 – переклад).
Крім того, 22.09.2021 ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» подало МД №UA209160/2021/014289 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «м`ясо свійських свиней, морожене, подроблене – фрагменти обваленої свинини, що складаються з м`язової, жирової та сполучної тканини, без шкіри, вирізані з різних частин свинячої туші, без теплової кулінарної обробки, не консервоване, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною: - Тримінг 70/30 (загальний вміст жиру становить 30 мас.%) Вага нетто – 20 817,50 кг. Дата виготовлення: 12-20.10.2021. Режим зберігання і перевезення – при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: Van Rooi Meat B.V. (маркування-клеймо: NL 28 EG), Нідерланди. Країна виробництва Нідерланди (NL)». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 26 230,05 євро (еквівалентно 786 366,41 грн., за курсом на день оформлення МД – 29.97960000). Митна вартість визначена за першим методом і становить 786 366,41 грн. (а.с.136). 
До митної декларації додано: сертифікат якості від 19.11.2021 №б/н, рахунок-фактура від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0743, автотранспортна накладна від 21.11.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 29.09.2021 №29882021, зовнішньоекономічний договір від 29.09.2021 №29882021, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів   і зборів, іншими державними органами від 22.11.2021, експортна митна декларація від 21.11.2021 № PL301010Е1319702, лист про заміну тягача від 21.11.2021 №б/н, декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 19.11.2021 №21PL/050606979/2021-034/0743 (а.с.56 зворот – 59, 89-90 – переклад).
Також, 22.09.2021 ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» подало МД №UA209160/2021/014288 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «сало (хребтове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною. Вага нетто – 19 510,00 кг. Дата виготовлення: 06.2021. Режим зберігання і перевезення – при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: P.W. «ARAD» Wolczyk Szpak Spolka Jawna (маркування-клеймо: PL 24690321 WE), Польща.К. Країна виробництва Польща (РL)». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 9 950,1 євро (еквівалентно 298 300,02 грн., за курсом на день оформлення МД – 29.97960000). Митна вартість визначена за першим методом і становить 298 300,02 грн. (а.с.147). 
До митної декларації додано: сертифікат якості від 19.11.2021 №б/н, пакувальний лист від 19.11.2021, рахунок-фактура від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0742, автотранспортна накладна від 19.11.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 19.11.2021 №2469/00221/21/01/UA, прейскурант від 08.11.2021, зовнішньоекономічний договір від 29.09.2021 №29882021, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів   і зборів, іншими державними органами від 22.11.2021, експортна митна декларація від 21.11.2021 № PL301010Е1319638, декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 19.11.2021 №21PL/050606979/2021-034/0742 (а.с.51-53, 87-88 – переклад).
22.09.2021 ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» подало МД №UA209160/2021/014287 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною. Вага нетто – 20 791,00 кг. Дата виготовлення: 11.2021. Режим зберігання і перевезення – при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: Grolleman Vreishuis B.V. (маркування-клеймо: NL 568 EG), Нідерланди.Кh. Країна виробництва Нідерланди (NL)». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 10 603,41 євро (еквівалентно 317 885,99 грн., за курсом на день оформлення МД – 29.97960000). Митна вартість визначена за першим методом і становить 317 885,99 грн. (а.с.161). 
До митної декларації додано: сертифікат якості від 18.11.2021 №б/н, рахунок-фактура від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0740, автотранспортна накладна від 21.11.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 18.11.2021 №230230344, прейскурант від 08.11.2021, зовнішньоекономічний договір від 29.09.2021 №29882021, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів   і зборів, іншими державними органами від 22.11.2021, експортна митна декларація від 21.11.2021 № 21PL301010Е1319662, декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0740, лист про заміну тягача від 21.11.2021 №б/н (а.с.43 зворот - 47, 84-86 – переклад).
22.09.2021 ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» подало МД №UA209160/2021/014262 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною. Вага нетто – 20 268,00 кг. Дата виготовлення: 11.2021. Режим зберігання і перевезення – при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: Grolleman Vreishuis B.V. (маркування-клеймо: NL 568 EG), Нідерланди.Кр. Країна виробництва Нідерланди (NL)». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 10 336,68 євро (еквівалентно 309 889,53 грн., за курсом на день оформлення МД – 29.97960000). Митна вартість визначена за першим методом і становить 309 889,53 грн. (а.с.171). 
До митної декларації додано: сертифікат якості від 18.11.2021 №б/н, рахунок-фактура від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0739, автотранспортна накладна від 21.11.2021, міжнародний ветеринарний сертифікат від 18.11.2021 №230230849, прейскурант від 08.11.2021, зовнішньоекономічний договір від 29.09.2021 №29882021, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів   і зборів, іншими державними органами від 22.11.2021, експортна митна декларація від 21.11.2021 № 21PL301010Е1319900, декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0739, лист про заміну тягача від 21.11.2021 №б/н (а.с.36-40, 82 зворот-83 – переклад).
Крім того, 22.09.2021 ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» подало МД №UA209160/2021/014100 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «сало м`яке (жир) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною. Вага нетто – 21 219,00 кг. Дата виготовлення: 04-08.2021. Режим зберігання і перевезення – при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: Grolleman Vreishuis B.V. (маркування-клеймо: NL 568 EG), Нідерланди. Країна виробництва Нідерланди (NL)». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 10 609,50 євро (еквівалентно 360 253,78 грн., за курсом на день оформлення МД – 29.99740000). Митна вартість визначена за першим методом і становить 360 253,78   грн. (а.с.180). 
До митної декларації додано: сертифікат якості від 11.11.2021 №б/н, рахунок-фактура від 11.11.2021 №5421044636, автотранспортна накладна від 11.11.2021 №NL1026972, міжнародний ветеринарний сертифікат від 11.11.2021 №229559349, рахунок-фактура від 18.11.2021 №1028-О, довідка про транспортні витрати від 18.11.2021 №б/н, зовнішньоекономічний договір від 29.10.2021 №29102021, договір-заявка від 11.11.ю2021 №1028-о, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів   і зборів, іншими державними органами від 18.11.2021, експортна митна декларація від 11.11.2021 № 21NLKVUY6HAB9RWD50, декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером від 11.11.2021, лист про заміну тягача від 16.11.2021 №б/н (а.с.26-32, 80-82 – переклад).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронних повідомленнях декларанту у всіх випадках запропоновано подати такі документи: додатки (Інвойс, Рахунок-проформу) до зовнішньоекономічного договору ( контракту) у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;   договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформаця біржових організацій про вартість товару або сировини.
На електронні повідомлення відповідача  позивач листом від 19.11.2021 №19/11-03 проінформувавав відповідача про те, що ним були подані всі наявні документи, які кореспондуються між собою та містять чітку інформацію про товар та ціну на вказаний товар (а.с.191-193).
Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700163/2 від 18.11.2021 (а.с.23), №UA209000/2021/000037/2 від 22.11.2021 (а.с.33), №UA209000/2021/000038/2 від 22.11.2021 (а.с.40 зворот – 41), №UA209000/2021/000039/2 від 22.11.2021 (а.с.48), №UA209000/2021/700166/2 від 23.11.2021 (а.с.53 зворот – 54), №UA209000/2021/700170/2 від 23.11.2021 (а.с.60) про коригування митної вартості товарів та сформувала картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі – картка відмови) №UA209160/2021/000243 (а.с.24), №UA209160/2021/000251 (а.с.34), №UA209160/2021/000253 (а.с.41 зворот – 42), №UA209160/2021/000254 (а.с.49), №UA209160/2021/000255 (а.с.54 зворот – 55), №UA209160/2021/000259 (а.с.61).
Як зазначено у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності (ті, про які зазначалося у повідомленнях декларанту). У спірних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наданої в рамках меморандуму від 28.09.2021 Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції та МД від 08.11.2021 №UA205140/2021/86524, де митна вартість такого товару становить 1,0 доларів США/кг (спірне рішення №UA209000/2021/700163/2); на підставі цінової інформації МД від 17.11.2021 №UA205140/2021/092878, де митна вартість такого товару становить 1,0 доларів США/кг (спірні рішення №UA209000/2021/000037/2, №UA209000/2021/000038/2); на підставі цінової інформації МД від 16.11.2021 №UA209170/2021/090635, де митна вартість такого товару становить 1,0 доларів США/кг (спірне рішення №UA209000/2021/000039/2); на підставі цінової інформації МД від 22.11.2021 №UA100320/2021/247943, де митна вартість такого товару становить 1,70 доларів США/кг (спірне рішення №UA209000/2021/700166/2, №UA209000/2021/000038/2); на підставі цінової інформації МД від 18.10.2021 №UA205140/2021/72586, де митна вартість такого товару становить 2,46 доларів США/кг (спірне рішення №UA209000/2021/700170/2). Зазначено, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №UA209160/2021/014381 від 23.11.2021 (а.с.62), №UA209160/2021/014335 від 23.11.2021 (а.с.55 зворот – 56), №UA209160/2021/014319 від 22.11.2021 (а.с.50), №UA209160/2021/014317 від 22.11.2021 (а.с.42 зворот – 43), №UA209160/2021/014311 від 22.11.2021 (а.с.35), №UA209160/2021/014109 від 18.11.2021 (а.с.25), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України. 
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються    Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VІ (далі – МК України).
Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Проаналізувавши наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Із матеріалів справи слідує, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: м`яса курячого механічної обвалки, м`яса свійських свиней мороженого, сала шийного свинячого мороженого та м`яса свійських свиней мороженого та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. 
Так до митних декларацій від 18.11.2021 №UA209160/2021/014100, від 22.11.2021 №UA209160/2021/014262, №UA209160/2021/014287, №UA209160/2021/014288, №UA209160/2021/014289, від 23.11.2021 №UA209160/2021/014322 на підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення, декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: сертифікати якості від 11.11.2021, 18.11.2021, 19.11.2021, рахунки-фактури (інвойс) від 11.11.2021 №5421044636, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0739, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0740, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0742, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0743, від 18.11.2021 №2110209, автотранспортні накладні від 11.11.2021 №NL1026972,   від 21.11.2021 №б/н, від 19.11.2021 №б/н, від 18.11.2021 В№Т65442395, міжнародні ветеринарні сертифікати від 11.11.2021 №229559349, від 18.11.2021 №230230849, від 18.11.2021 №ВЕ/ЕХ/OVB/2021/4369/1351, від 19.11.2021 №2469/00221/21/01/UA, від 15.10.2021 №б/н, рахунок-фактура від 18.11.2021 №1028-о, довідка про транспортні витрати від 18.11.2021 №б/н, договір-заявка від 11.11.2021 №1028-о,зовнішньоекономічні контракти від 29.09.2021 № 29882021, від 27.10.2021 № 27102021, від 29.10.2021 №29102021, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав від 22.11.2021 №7860553, від 22.11.2021 №7858254, від 22.11.2021 №7857710, від 22.11.2021 №7858256, від 22.11.2021 №7858839, від 18.11.2021 №7839375, прейскуранти від 08.11.2021 №б/н, від 12.11.2021 №б/н, сертифікат з перевезення від 19.11.2021 №Е5.864.492, декларації-інвойс, складені уповноваженим (схваленим) експортером від 19.11.2021 №21PL/050606979/2021-034/0743, від 19.11.2021 №21PL/050606979/2021-034/0742, від 19.11.2021 №21PL/050606979/2021-034/0740, від 19.11.2021 №21PL/050606979/2021-034/0739, від 11.11.2021 №5421044636, копії митних декларацій країни відправлення MRN 21ВЕЕ000087639093 від 19.11.2021, MRN 21PL301010Е1319702 від 21.11.2021, MRN 21PL301010Е1319638 від 21.11.2021, MRN 21PL301010Е1319662 від 21.11.2021, MRN 21PL301010Е131900 від 21.11.2021, MRN 21NLKVUY6HAB9RWD50 від 11.11.2021.
Водночас, позивач листами від 12.11.2021 №12/11-04, від 19.11.2021 №19/11-03 надав митному органу пояснення у яких зазначав, що товариством до митного оформлення було надано вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість ввезеного товару, а тому надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару є необґрунтованим. При цьому, з поданих декларантом документів усі відомості узгоджуються між собою, числові значення кореспондуються як і у рахунку-фактурі, так і в інших товаросупровідних документах. А стосовно неможливості надання інших витребуваних документів надані відповідні пояснення. Просив врахувати надані пояснення та прийняти рішення відповідно до частин 3, 4 статті 54 МК України, без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України (а.с. 155-157; 191-193).
Суд апеляційної інстанції наголошує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)   неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слідує, що відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів, зокрема, у зв`язку з відмовою надати додаткові документи, а саме: додатки (інвойс, рахунок-проформу) до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Проте, колегія суддів не погоджується із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально. 
Стосовно необхідності подання висновків про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, суд апеляційної інстанції зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Щодо витребуваної виписки з бухгалтерської документації, то відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою витребувано дані документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Колегія суддів вважає, що виписка з бухгалтерської документації, угода із третіми особами, не є документами, по яких здійснюється оплата та доставка товару, оскільки підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є контракт та рахунки-фактури (інвойси). Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості. При цьому, ненадання такої документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару.   
Щодо неподання страхових документів, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується те, що страхування товару позивачем не проводилось. При цьому норми частини другої статті 53 МК України визначають обов`язок надання страхових у разі здійснення такого. Позивач ствердив, що не мав таких витрат. Отже, ненадання позивачем документів щодо страхування товару за відсутності доказів його здійснення є обґрунтованим.
Посилання Львівської митниці у оскаржуваних рішеннях на необхідність коригування митної вартості у зв`язку з не поданням інвойсу, не відповідає дійсності, оскільки з матеріалів справи слідує, що до МД позивачем було надано рахунки-фактури (інвойси) від 11.11.2021 №5421044636, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0739, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0740, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0742, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0743, від 18.11.2021 №2110209, у яких зазначено назва товару, загальна кількість, його загальна вартість та вартість за 1 кг.
Щодо посилання скаржника про відсутність у вказаних інвойсах відомостей щодо терміну та способу оплати товару, а також зазначену в рахунку-фактурі (інвойсі) від 11.11.2021 №5421044636 100% передоплату та зазначеного в рахунку-фактурі (інвойсі) від 18.11.2021 №2110209 терміну   «prepaid» - передоплата, то такі доводи відповідача спростовуються тим, що укладений сторонами зовнішньоекономічні контракти (договори) від 27.10.2021 №27102021 (а.с.15-17); 29.09.2021 № 29882021 (а.с.18-20) та 29.10.2021 № 29102021 (а.с.209-210)   містять положення про можливість як передоплати, оплати по факту поставки, так і плати з відстрочкою платежу. Судом першої інстанції вірно встановлено, що при ввезенні позивачем товару на митну територію України до кожної із поставок подавались рахунки-фактури (інвойс), де ідентифікуються експортер (продавець товарів) та отримувач (покупець). Позивач ствердив, що розрахунки за придбаний товар відповідно до умов договору здійснювались у спірному випадку на умовах післяоплати. З врахуванням того, що у зазначених правовідносинах не мала місця передплата за товар, то продавцю товару не було необхідності зазначати відомості щодо терміну та способу оплати товару. 
Визначати умови оплати належить лише сторонам. Згідно частини 3 статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Законодавством не надано право митним органам встановлювати умови, на яких повинна здійснюватися оплата по укладеному договору між суб`єктами господарювання. Умова оплати по договору жодним чином не стосується ціни товару (митної вартості) та інших її складових.
Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 року у справі № 420/1709/19 звернув увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.
Щодо зауважень митного органу до заповнення СМR, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) (далі Конвенція) ратифікованої Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» встановлено обов`язкові реквізити вантажної накладної (CMR), зокрема, вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно з положеннями дійсної Конвенції.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що CMR заповнюється відправником вантажу, на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно-експедиторської компанії. Відправник несе солідарну відповідальність за правильність заповнення CMR.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до пункту 1 контрактів від 27.10.2021 №27102021, від 29.09.2021 № 29882021 та від 29.10.2021 № 29102021 у разі, якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки, товар може поставлятись на умовах FCA або EXW, або CРТ, або СІР відповідно правилам Інкотермс 2010, що також спростовує твердження відповідача щодо відсутності відомостей про умови поставки оцінюваного товару в рахунку-фактурі від 18.11.2021 №2110209.
Відповідно до   рахунку-фактури (інвойси) від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0739, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0740, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0742, від 19.11.2021 №PL/050606979/2021-034/0743 товар поставляється на умовах СРТ.
За умовами поставки СРТ продавець доставляє товари за свій рахунок перевізнику або іншій особі, призначеній продавцем, спрачує за митне оформлення експорту та несе відповідальність за передачу товару призначеному продавцем перевізнику, відтак, поставку здійснює продавець, а тому висловлені відповідачем зауваження до таких документів є некоректними.
Крім цього у межах цієї справи, з врахуванням умов поставки за контрактами, оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України, а його вартість.
При цьому зауваження недоліки у заповненні СМR не є такими, що можуть мати значення для визначення митної вартості товару, з врахуванням умов поставки, чи впливають на неї. 
Щодо ввезення на митну територію товару №1 застосовувались правила FCA (Free Carrier - «Франко перевізник»), слід зазначити, що згідно з умовами FCA відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві. 
Для підтвердження вартості перевезення даного товару до митного оформлення надавалися відповідні документи, зокрема, надано було рахунок-фактуру на транспортно-експедиційні послуги №1028-О від 18.11.2021, довідку про транспортні витрати від 18.11.2021, договір-заявку на перевезення №1028-О від 11.11.2021.
Проте, сумніви митного органу з приводу того, щодо заниження вартості перевезення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Крім того,  в укладених між сторонами контрактах у розділі 4 містяться положення згідно з якими вантажовідправником може бути третя сторона.
Зазначений розділ містить також положення про те, що всі обов`язки по завантаженню товару покладаються на продавця, тобто компанія-продавець вправі сама вирішувати яким чином, в який спосіб буде здійснюватися завантаження товару, чи зі складу виробника, чи з власного складу, тощо. З огляду на це, у товаротранспортній накладній можуть відображатися відомості про іноземну компанію-декларанта зі сторони експортера, відомості про такі підприємства відображаються у відповідній графі експортної митної декларації. Зважаючи на те, що безпосереднім замитненням товару та його відправленням займалася уповноважена компанія, то наявність штампу у товаротранспортній накладній не є порушенням норм митного законодавства, наявність штампа цієї компанії не впливає на рівень митної вартості товару, а тому не може бути підставою для митного органу для коригування заявленої декларантом митної вартості товару.
Законодавство Європейського Союзу не передбачає будь-який заборон на вчинення дій, пов`язаних із замитненням товару не в країні - виробника, а у іншій із країн Європейського Союзу. окрім того усі документи, що видані однією із країн-членів визнаються іншою країною-членом та мають однакову юридичну силу.
Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що компанії «ARAD» та «Prywatne Przebsiedorstwe Uslugowe W.Kus», штамп яких стоїть у графі 22 «Підпис та штамп відправника», є іноземними декларантами зі сторони експортера, відомості про це підприємство відображаються у відповідній графі експортних митних декларацій.
Зважаючи на те, що безпосереднім замитненням товару та його відправленням займалася уповноважена компанія, то наявність штампу у товаротранспортній накладній (CMR) не свідчить про порушення норм митного законодавства та наявність штампа цієї компанії не впливає на рівень митної вартості товару, а тому не може бути підставою для митного органу для коригування заявленої декларантом митної вартості товару.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.
До кожної партії товарів позивач надавав і сертифікати якості, і міжнародні ветеринарні сертифікати, вагові та вартісні показники у всіх товаросупровідних документах узгоджуються між собою, відомості про відправника та отримувача також кореспондуються між собою, тому не повинні викликати ніяких сумнівів.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
Колегія суддів також звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Тому висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в документах є необґрунтованими.
При цьому, як слідує з матеріалів справи, позивач при купівлі вищевказаного товару в договірні відносини з третіми особами, крім продавця, не вступав.
Також суд зазначає, що відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.
У зв`язку із чим, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості. 
Як слідує з оскаржуваних рішень, відповідач визначив митну вартість  за другорядним методом – резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Таким чином, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.
Вищевкаpане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 08 лютого 2019 року в справі № 825/648/17.
Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.
Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Стосовно митних декларацій від 18.10.2021 № UA205140/2021/72586, де митна вартість такого товару становить 2,46 дол. США/кг,   від 22.11.2021 № UA100320/2021/247943 рівень митної вартості товару становить 1,70 дол. США/кг, 16.11.2021 № UA209170/2021/090635 рівень митної вартості 1 дол. США/кг, 08.11.2021 № UA205140/2021/86524 рівень митної вартості 1 дол. США/кг, які були використані відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірних рішень та інформації, наданої в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції» від 28 вересня 2021 року, то колегія суддів зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою/більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, відхиливши подану декларантом до митного оформлення документи. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару й не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що тексти оскаржуваних рішень Львівської митниці про коригування митної вартості товару не містять жодних відомостей про аналогічність товарів за поданими заявником митними деклараціями товару та інформацією, наданою в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції» від 28 вересня 2021 року та   про схожість умов поставки товару.
Посилання у рішеннях про коригування митної вартості лише на інформацію, надану в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції» від 28 вересня 2021 року та номер митної декларації, як на джерело цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.
Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З урахуванням зазначеного, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700163/2 від 18.11.2021, №UA209000/2021/000037/2 від 22.11.2021, №UA209000/2021/000038/2 від 22.11.2021, №UA209000/2021/000039/2 від 22.11.2021, №UA209000/2021/700166/2 від 23.11.2021, №UA209000/2021/700170/2 від 23.11.2021.
Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Із доданих письмових доказів слідує, що на підтвердження надання професійної правничої допомоги позивачем подано: договір про надання правової допомоги від 08.09.2021 (а.с.21-22), рахунок-фактура № 1-000000284 від 17.05.2022, акт здачі-приймання робіт № 1-000000284, платіжне доручення від 18.05.2022 № 405, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу від 18.05.2022 № 18/05-01 (а.с.67-68) 
Згідно із платіжним дорученням від 18.05.2022 № 405 позивач сплатив Адвокатському бюро «Крючкова» кошти в загальній сумі 16000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу складається з: ознайомлення з рішеннями про коригування митної вартості товарів (2 год); ознайомлення з товаросупровідними документами, наданими клієнтом щодо кожної поставки, подання письмових пояснень (1 год); пошук інформації щодо контрагента у мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції (1 год); юридичний прогноз справи, детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи (1 год); вивчення судової практики з відповідних правовідносин, складання та подання позовної заяви (2 год); складання стратегії представництва товариства у суді щодо даної справи та вивчення судової практики з відповідних правовідносин (3 год). Орієнтовна сума витрат на правову допомогу становить 16000,00 грн. 
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.
Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у суді першої інстанції, які були враховані судом першої інстанції та зменшено розмір судових витрат на професійну допомогу, яка підлягає стягнення з бюджетних асигнувань відповідача.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що ознайомлення з оскаржуваними рішеннями про коригування митної вартості товарів, з товаросупровідними документами, пошук інформації, аналіз та вивчення фактичних обставин справи, судової практики включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову не є окремими видами правової допомоги, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мали на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому такі витрати повинен понести позивач.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що  заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання такого висновку помилковим чи неправильним, оскільки скаржником в апеляційній скарзі не спростовано неспівмірності витрат на правову допомогу із складністю справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; часом, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви; обсягом наданих адвокатом послуг.
Стосовно стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
Із матеріалів справи слідує, що позивачем згідно з квитанцією від 18 травня 2022 року № 406 сплачено за подання позову судовий збір у сумі 14886,00 грн (а.с.14).
Таку ж суму постановлено стягнути із Львівської митниці в резолютивній частині оскаржуваного рішення. 
Колегія суддів зазначає, що даний спір містить вимоги майнового характеру. Так, позивачем заявлено вимогу визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18.11.2021 року №UA209000/2021/700163/2, від 22.11.2021 UA209000/2021/000037/2, від 22.11.2021 року №UA209000/2021/000038/2, від 22.11.2021 №UA209000/2021/000039/2, від 23.11.2021 №UA209000/2021/700166/2 та від 23.11.2021 №UA209000/2021/700170/2. 
Скасування рішення про коригування митної вартості товарів є підставою для повернення позивачу з державного бюджету надміру зарахованих до державного бюджету сум митних платежів, що прямо передбачено ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України: помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Тобто, прийняття оскаржуваних рішень призвело до зміни майнового стану позивача в частині обов`язку сплатити мито та ПДВ (митні платежі) в більшому розмірі, скасування ж цих рішень призведе до виникнення права на повернення цих сум, що і є ціною позову, а не різниці в показниках митної вартості, яка є лише основою (базою) для нарахування податків. 
В постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року по справі №1.380.2019.001962 сформульовано наступний правовий висновок: «При оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.». 
З урахуванням цієї позиції ціна позову по даній справі становить 434007,47 грн. 
Ставки судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення визначені Законом України «Про судовий збір».
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2022 року становить 2481 грн.   
Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, становить 5208 грн 08 коп. (434007,47*0,015*0,8 = 5208,08).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Таким, чином, надмірно сплачена сума судового збору у розмірі 9677,92 грн (14886,00-5208,08=9677,92) підлягає поверненню позивачу за його клопотанням за ухвалою суду, а не підлягає стягненню з відповідача у випадку задоволення позову. 
Отже, при задоволенні позову суд першої інстанції повинен був стягнути на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 5208,08 грн., тобто ту суму яка підлягала сплаті за подання позову відповідно до Закону України «Про судовий збір», а не суму фактично сплаченого (помилково надмірно сплаченого, понад ставки, встановлені законодавством) судового збору. 
Враховуючи вищенаведене, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року в частині стягнення з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТзОВ «Фудлайф Плюс» судового збору в сумі 14886,00 грн слід змінити шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Львівської на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» судового збору у розмірі 5208,08 грн.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, однак не надав належної оцінки вказаним у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції обставинам, а тому абзац третій резолютивної частини оскаржуваного рішення суду слід змінити, частково задовольнивши апеляційну скаргу.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно із п. 4 ч. 1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта  статті 317 КАС України).
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни абзацу третього резолютивної частини рішення суду, з урахуванням висновків та обставин встановлених вище.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду   від 28 липня 2022 року   у справі № 140/3893/22 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини цього рішення у такій редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, місто Львів, вулиця Костюшка, будинок 1, код ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лідавська, будинок 1, код ЄДРПОУ 44359373) судовий збір у розмірі 5208,08 грн (п`ять тисяч двісті вісім гривень вісім копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок)».
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 03 січня 2023 року.