Дата документу  Справа № 336/5446/22 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 336/5446/22                 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження №33/807/111/23                                        Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Басова Т.М., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2022 р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 26.09.2022 року о 11 год.30 хв. ОСОБА_1 по вул.Чарівній 155а в м.Запоріжжі керував автомобілем ВАЗ 21104 д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9»а» ПДР України,за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій вказує, що автомобілем не керував, а тому поліцейські не мали права вимагати від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, транспортний засіб був припаркований через поломку, що підтверджується відеозаписом. Звертає увагу, що суд не допитав свідка у справі, який і був за кермом автівки.
Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Басова Т.М. які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 389081  від 26.09.2022 року підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.09.2022 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER», якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 2,57 проміле, диском з відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_3 вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Як вбачається із матеріалів справи, 26.09.2022 року о 11 год.30 хв. ОСОБА_1 по вул.Чарівній 155а в м.Запоріжжі керував автомобілем ВАЗ 21104 д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9»а» ПДР України.

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом апеляційний суд відхиляє з огляду на сукупність досліджених доказів.
При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації щодо керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може залишити без уваги.
Так, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснював, що вказаного дня був випивший, тому попросив свого знайомого його підвезти, під час керування автівка зломалася, водій пішов за запчастинами, а він сів за кермом автомобіля, після чого підійшли працівники поліції. 
Апеляційним судом було оглянуто відеозапис події, на якому зафіксовно, що працівник поліції запитує ОСОБА_1 , який сидить за кермом автомобіля, чому він не зупинявся на вимогу поліцейського, який подавав сигнали, пояснює причину зупинки «не увімкнений показник повороту» та просить надавати документи. На запитання про вживання алкоголю ОСОБА_1 відповідає, що вживав та їде до дівчини. Далі, працівник правоохоронного органу пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій погоджується та зазначає, що він нормальний, їхав до своєї дівчини, яка мешкає на «Шевчику», готовий заплатити штраф і прохає поїхати далі. Після чого, проводиться процедура огляду за допомогою спец приладу драгер, результат якого склав 2,57 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодився. 
Крім того, з відеозапису події під час спілкування водія із працівником патрульної поліції, яке відбувалося після виходу водія із салону автомобіля, вбачаються очевидні зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що додатково надавало працівнику поліції підстави запропонувати проходження останнім відповідного огляду. 
Слід відмітити, що інших осіб на місці зупинки транспортного засобу не має, сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та навпаки стверджувально вказував про здійснення ним поїздки до дівчини. 
Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці.
Наведена ОСОБА_1 версія про керування іншою особою з`явилася під час розгляду справи у суді першої інстанції та, з огляду на її спростування дослідженими матеріалами, давали суду підстави для критичної оцінки як пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Доводи про те, що судом не було допитано свідка, який був за кермом автівки безпідставні, оскільки відповідного клопотання ОСОБА_1 не заявляв як в суді першої так і апеляційної інстанції.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2022 р., якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник