Справа № 349/1356/22 
Провадження № 22-ц/4808/226/23 
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої                 Пнівчук О.В.
суддів:                        Бойчука І.В., Томин О.О.
       секретаря                Мельник О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Рогатинського районного суду від 16 листопада 2022 року, в складі судді Гаврилюк О.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Рогатинська міська рада Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заяву обґрунтовано тим, що в період з 1995 року по 2012 рік ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 25 травня 2012 року шлюб між ними було розірвано, вони припинили сімейні відносини, однак у 2016 році вони знову почали разом проживати в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Шлюб повторно не реєстрували. 04 березня 2022 року ОСОБА_3 був призваний по мобілізації в Збройні сили України. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 загинув. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 має для заявниці юридичне значення, оскільки дає підстави для реалізації права на отримання передбачених законом пільг та виплат, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
Рішенням Рогатинського районного суду від 16 листопада 2022 року заяву задоволено. Встановлено що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2016 року по 08 вересня 2022 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_4 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував належність та допустимість доказу -акта обстеження житлово-побутових умов та не вчинив дій задля отримання інформації про наявність чи відсутність доказів сімейних відносин з матеріалів особової справи військовослужбовця за місцем служби. Крім цього, судом першої інстанції не залучено до участі у справі уповноважені органі державної влади, які безпосередньо приймають рішення про надання пільг чи здійснення таких виплат.
Посилається на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17 та від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18, згідно яких в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 - встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідно для призначення і виплати пільг у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Однак ІНФОРМАЦІЯ_4 як суб`єкт владних повноважень не встановив право заявника на отримання такої допомоги. 
Щодо кола зацікавлених осіб, то визначаючи заінтересованою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 (талі також РТЦК та СП) судом не наведено жодної норми чинного законодавства, який би вказував на те, що цей орган здійснює призначення пільг та виплат як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. Водночас подання пакету документів для призначення відповідних допомог не означає, що РТЦК та СП є уповноваженим органом для прийняття рішення щодо призначення такого виду допомоги чи пільги.
Зокрема, в залежності від виду пільг та виплат, рішення приймаються відповідно Пенсійним фондом України в особі його структурних підрозділів (пенсія в зв`язку з втратою годувальника), обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України (статус члена сім`я загиблого учасника бойових дій, грошова допомога членам сім`ї загиблого).
Задоволення заяви про встановлення факту зумовить можливість звернення саме до вищевказаних органів державної влади, які позбавлені права надання пояснень з приводу факту, який буде мати юридичне значення саме для них.
Що стосується спору про право, то зі змісту заяви, про встановлення факту прослідковується, що заявниця в подальшому буде звертатися до відповідних органів, які здійснюють призначення пільг і виплат. Таке звернення заявниці розглядатимуться відповідними органами і буде прийняте відповідне рішення чи має ця особа право на пільгу чи виплату або немає. Таким чином встановлення факту родинних відносин буде предметом розгляду відповідного органу в межах призначення відповідної виплати чи пільги. У разі відмови такого органу, це буде предметом для розгляду спору в порядку адміністративного судочинства.
Відповідна правова позиція сформульована в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 569/7589/17. У поданій заяві наявність спору про право встановити неможливо.
Зазначає, що поданий заявницею доказ в обґрунтування спільного проживання та ведення господарства, а саме акт обстеження житлово-побутових умов від 13 жовтня 2022 року, в якому зазначено, що зі слів сусідів за вказаною адресою останніх 5 років фактично проживав ОСОБА_3 з яким ОСОБА_1 , вела спільне господарство, користувалась одним побутом та комунальними послугами не відповідає чинному законодавству, оскільки такий акт містить іншу форму та оформлення такого документу здійснюється тільки для певних питань.
Інших належних і допустимих доказів того, що заявник з загиблим були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання, не надано.
Просить рішення Рогатинського районного суду від 16 листопада 2022 року скасувати.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 зазначив, що заявницею подано достатньо доказів, які підтверджуються факт спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2016 року до часу загибелі.
Суд першої інстанції вірно встановив відсутність спору про право, оскільки батьки ОСОБА_3 померли. Син досяг повноліття. Будь-якого рухомого чи нерухомого майна за ОСОБА_3 не зареєстровано.
Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечив вимоги апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутності.
Представник Рогатинської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом ч. 4 ст. 367 ЦПК України Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Рогатинського районного суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та дружини за адресою по АДРЕСА_2 без реєстрації шлюбу з 2016 року по 08.09.2022 року (день смерті).
Встановлено, що рішенням Рогатинського районного суду від 25 травня 2022 року (справа № 2/0912/275/12) розірвано шлюб, зареєстрований 18 червня 1995 року у виконавчому комітеті Пуківської сільської ради Рогатинського району між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
  ОСОБА_5 , 21 лютого 2020 року змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_1 виданим 21.02.2020 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
 Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 13 жовтня 2022 року, складеного комісією в складі депутатів міської ради, головного спеціаліста відділу організаційної роботи та сусідів, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї входить син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає за зазначеною адресою. Протягом останніх п`яти років разом із нею проживав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якими вони вели спільне господарство, мали спільний побут.
 Згідно довідки ЦНАП Рогатинської міської ради від 28 вересня 2022 року №942 ОСОБА_3 з 12 листопада 2021 року і до дня смерті був зареєстрований в квартирі за адресою АДРЕСА_3 .
Власником вищезазначеної квартири є ОСОБА_5 (після зміни прізвища ОСОБА_1 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Данилюк О.О.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що з 2016 року по день смерті ОСОБА_3 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 . Заперечення заінтересованих осіб проти заяви з посиланням на існування спору про право суд не взяв до уваги, оскільки вважав, що ними не вказано, який конкретно спір існує та може бути вирішений у даній справі між ними і заявницею, а предметом розгляду у цій справі є не оскарження правомірності дій заінтересованих осіб, а встановлення факту проживання з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19 (провадження №61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі №227/2188/21 (провадження №61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі №568/310/21 (провадження №61-16757св21).
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Згідно з частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки (подружжя) без реєстрації шлюбу є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для отримання допомоги після смерті військовослужбовця, зокрема з метою наступного вирішення питання для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та нарахування заявнику пенсії у зв`язку з втратою годувальника; оформленням спадкових прав.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечує щодо призначення заявниці відповідних виплат, оскільки вона не відноситься до кола осіб, які відповідно до норм законодавства мають право на отримання таких виплат.
Таким чином, при розгляді справи встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.
Такі ж висновки викладено в постанові Верховного Суду від 21.06.2022 року у справі №199/6329/20 (провадження №61-13935св21), ухвалі від 02.05.2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22)
Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм процесуального права.
У зв`язку з наведеним апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати, а заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, роз`яснивши їй право звернутися до належного суду з позовом на загальних підставах.
Керуючись ст.ст. 315, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Рішення Рогатинського районного суду від 16 листопада 2022 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Рогатинська міська рада Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24 січня 2023 року.

Головуюча:                                                                О.В. Пнівчук
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               О.О. Томин