ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2023 р.                              Справа№ 910/5318/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
 
секретар судового засідання: Михайленко С.О. 
за участі представників сторін: 
від позивача: адвокат Кравченко Т.В. (довіреність № 9 від 26.12.2022);
від відповідача: адвокат Хомич О.О. (ордер серія АА № 1255558 від 01.12.2022)
розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Київський метрополітен» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 (повний текст складено 13.10.2022)
у справі № 910/5318/22 (суддя Балац С.В.) 
за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"
до  Акціонерного товариства "Київметробуд"
про  зобов`язання укласти додаткову угоду до договору, 

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.           Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Київметробуд" (далі - відповідач) про  зобов`язання укласти додаткову угоду до договору.
1.2.          Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для укладення додаткової угоди № 14 до укладеного між сторонами спору договору від 20.11.2018 № 744-ДБМ-18, оскільки зміни в такий правочин були внесені додатковою угодою № 12 на виконання судового рішення, яке в подальшому скасоване. 
2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.           Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.           28.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства «Київський метрополітен» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі № 910/5318/22, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що зміни до п.п. 2.1., 19.1.1. договору вносились виключно на підставі рішення суду, що спростовує твердження суду про взаємну (без виконання рішення суду) згоду сторін договору на внесення змін до пунктів договору 2.1. та 19.1.1., а безпосередньо необхідність вирішення відповідачем питання внесення змін до договору у судовому порядку лише додатково підтверджує повну невідповідність дійсності твердження суду про взаємну згоду сторін на внесення вказаних змін до договору.
4.2.           Вказує на те, що відповідач не довів наявність документально підтверджених підстав для продовження терміну виконання робіт та внесення змін до п. 2.1. договору. При цьому договір укладався за результатами процедури закупівлі «Відкриті торги», відповідно зміни до істотних умов договору можуть вноситись виключно у випадках, передбачених п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».
4.3.          На думку апелянта ним обрано правильний спосіб захисту, метою звернення до суду з даним позовом є приведення умов договору у відповідність до вимог чинного законодавства, а задоволення позовних вимог поновить право позивача на застосування до відповідача передбачених договором штрафних санкцій за порушення термінів виконання будівельних робіт. 
5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.           01.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу на строк до 15 календарних днів.
5.2.           16.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідачем повторно висловлено клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву. 
6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022, матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Київський метрополітен" у справі № 910/5318/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.
6.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2022 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/5318/22.
6.3.           10.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/5318/22.
6.4.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5318/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київський метрополітен" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022. Повідомлено учасників справи, що розгляд вказаної апеляційної скарги відбудеться 13.12.2022.
7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.           13.12.2022 судове засідання не відбулось, в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в місті Києві, що відображено на офіційному веб-порталі  Офіційна карта повітряних тривог України  (https://map.ukrainealarm.com/).
7.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 розгляд справи відкладено на 17.01.2023.
7.3.          В судовому засіданні 17.01.2023 представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позову.
7.4.          Представник відповідача в судовому засіданні 17.01.2023 проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, оскаржуване рішення просив залишити без змін.
7.5.          Щодо клопотання відповідача про продовження процесуального строку для подачі відзиву, колегія суддів доходить до висновку про відсутність підстав для такого продовження, з огляду на такі доводи.
7.6.          Так, ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду встановлено строк для подачі відзиву до 01.12.2022.
7.7.          Клопотання про продовження процесуального строку на подачу відзиву датоване 01.12.2022, в обґрунтування підстав для продовження відповідачем вказано, що адвокати АО «Літігейшн Груп» лише починаючи з 28.11.2022 здійснюють представництво інтересів відповідача і до цього часу не знали про подачу позивачем апеляційної скарги, при цьому копія апеляційної скарги у них відсутня, а з матеріалами справи адвокат ознайомився 01.12.2022. Крім того, посилається на те, що діяльність відповідача фактично повністю призупинена через введений в Україні воєнний стан, а з більшістю працівників призупинені й трудові договори. 
7.8.          Частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
7.9.          Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду від 14.11.2022 направлено на офіційну електронну адресу відповідача.
7.10.          Враховуючи те, що відповідач є діючою юридичною особою та не обмежений у праві вибору та кількості представників для захисту своїх інтересів, враховуючи те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження відповідачу надано достатній строк для подачі відзиву, колегія суддів вважає, що відповідач не був позбавлений можливості завчасно звернутися за правничою допомогою та підготувати відзив на апеляційну скаргу. При цьому клопотання про продовження строку на подачу відзиву подано в останній день строку для подачі такого відзиву. Крім того, колегія суддів враховує участь представника відповідача в судовому засіданні та надання ним пояснень щодо поданої апеляційної скарги. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.          Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, укладено договір від 20.11.2018 № 744-ДБМ-18 (далі - Договір), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, відповідач зобов`язується відповідно до проектної документації на свій ризик виконати будівельні роботи: "Будівництво дільниці Сирецько-Печерської лінії метрополітену від станції "Сирець" на житловий масив Виноградар з електродепо у Подільському районі" (дільниця від станції "Сирець" до станції "Проспект Правди" з двома станціями ("Мостицька" та "Проспект Правди") та дільницею вилочного відгалуження в бік станції "Виноградар" (І черга будівництва)), (код 45221000-2 "Будівництво мостів і тунелів, шахт і метрополітенів" за ДК 021-2015), (далі - роботи), у встановлений Договором строк, а позивач зобов`язується надати відповідачу фронт робіт, передати дозвільну та затверджену в установленому порядку проектну документацію, прийняти виконані належним чином роботи та оплатити, а по завершенні усіх робіт прийняти від відповідача об`єкт будівництва.
8.2.          Пунктом 2.1 Договору визначено, що відповідач розпочинає виконання будівельних робіт після підписання Договору з наступного дня після отримання письмового повідомлення від позивача про початок виконання робіт і завершує та передає готовий об`єкт позивачу - 26.11.2021, за умови доведення відповідних цільових бюджетних призначень.
8.3.          Положеннями пункту 2.7 Договору передбачено, що всі узгоджені сторонами зміни до Договору оформляються шляхом підписання відповідних додаткових угод.
8.4.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/13557/21, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021, внесено зміни до Договору, а саме:
"пункт 2.1. "Підрядник розпочинає виконання будівельних робіт після підписання Договору з наступного дня після отримання письмового повідомлення від Замовника про початок виконання робіт і завершує та передає готовий об`єкт Замовнику - 23.12.2022, за умови доведення відповідних цільових бюджетних призначень".
підпункт 19.1.1. пункту 19 "Строком дії Договору є час, протягом якого Сторони будуть здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до цього Договору, та закінчується 24.01.2023 року, але у будь-якому разі не раніше дати повного виконання своїх зобов`язань Сторонами, в тому числі гарантійних зобов`язань Підрядника".".
8.5.          На виконання вказаного рішення між сторонами спору укладено додаткову угоду від 24.11.2021 № 12 до Договору, в якій вказані вище зміни до Договору були закріплені між сторонами.
8.6.          Також, додатковою угодою № 13 до Договору, сторони за взаємною згодою, погодили новий календарний план виконання робіт.
8.7.          Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 рішення господарського суду м. Києва від 23.09.2021 у справі № 910/13557/21 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 скасовано в частині задоволення позовних вимог про внесення змін до пункту 2.1 Договору, справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва.
8.8.          Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.06.2022 у справі № 910/13557/21 (яка набрала законної сили та оскаржена не була) позов залишено без розгляду.
8.9.          Приймаючи до уваги постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022, позивач звернувся до відповідача з листом від 26.04.2022 № 24/08-91 з пропозицією укладення додаткової угоди № 14 до Договору, а саме: про внесення змін до пункту 2.1 Договору, на умовах, які діяли до укладення додаткової угоди від 24.11.2021 № 12 до Договору на виконання рішення господарського суду м. Києва від 23.09.2021 у справі № 910/13557/21 (завершення виконання робіт та передача об`єкту позивачу - 26.11.2021).
9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:
9.1.          Спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав укладення додаткової угоди № 12 до укладеного між сторонами спору договору від 20.11.2018 № 744-ДБМ-18.
9.2.          Вказаною додатковою угодою внесені зміни до спірного договору, а саме п. 2.1. та п.п. 19.1.1. п. 19.1.
9.3.          Пункт 2.1. передбачав строк початку виконання та завершення робіт, а саме передачу готового об`єкту - 23.12.2022.
9.4.          При цьому п.п. 19.1.1. п. 19.1. вносив зміни в частині строку дії договору та остаточного виконання зобов`язань сторонами.
9.5.          Зміни в такий правочин були внесені додатковою угодою № 12 на виконання судового рішення (рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/13557/21), яке в подальшому скасоване постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 в частині внесення змін до п. 2.1. договору.
10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/13557/21, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 є чинним в частині внесення змін до підпункту 19.1.1, а саме: "підпункт 19.1.1. пункту 19 "Строком дії Договору є час, протягом якого Сторони будуть здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до цього Договору, та закінчується 24.01.2023 року, але у будь-якому разі не раніше дати повного виконання своїх зобов`язань Сторонами, в тому числі гарантійних зобов`язань Підрядника".", відтак, в розумінні вказаних змін, закінчення часу виконання сторонами обов`язків за Договором є 24.01.2023.
10.2.          Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позову, а також із тим, що позивач і відповідач уклали додаткові угоди № 12 та № 13 не виключно на виконання рішення суду, а на підставі взаємної згоди.
11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.           Колегія суддів відхиляє аргументи апелянта в частині внесення змін до п. 2.1., п.п. 19.1.1. п. 19.1. договору, а також в частині обраного способу захисту. 
11.2.          Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі № 910/13557/21, яке було скасовано в частині вирішення вимог по п. 2.1. договору, сторонами внесено зміни до спірного договору, а саме п. 2.1. та п.п. 19.1.1. п. 19.1., шляхом укладення додаткової угоди № 12, за якою п. 2.1. передбачав строк початку виконання та завершення робіт, а саме передачу готового об`єкту - 23.12.2022, а п.п. 19.1.1. п. 19.1. вносив зміни в частині строку дії договору та остаточного виконання зобов`язань сторонами - 24.01.2023. 
11.3.          Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
11.4.          Таким чином, станом на день вирішення спору закінчення часу виконання сторонами обов`язків за договором є 24.01.2023, п. п. 19.1.1. п. 19.1. договору в редакції додаткової угоди № 12 є чинним та не скасованим. Внесення змін шляхом викладення попередньої редакції договору щодо строку передачі готового об`єкту, який пройшов є необґрунтованим.
11.5.            Згідно з частиною першою  статті 16 ЦК України  кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
11.6.          Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
11.7.          Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
11.8.          Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
11.9.          Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору  статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
11.10.          Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у  законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).
11.11.          Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
11.12.          Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
11.13.          Частиною першою  статті 15 ЦК України  визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга  статті 16 ЦК України  передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення.
11.14.          Укладення додаткової угоди до спірного договору кореспондує передбаченому пунктом 6 частини другої  статті 16 ЦК України  способу захисту порушеного права шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за  статтею 11 цього Кодексу.
11.15.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).
11.16.            За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у наведеній постанові у справі № 378/596/16-ц, неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
11.17.          Враховуючи обраний позивачем у цій справі спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання укласти додаткову угоду до договору, вбачається що у відповідності до вимог чинного законодавства, належним способом захисту порушеного права у даному випадку є визнання укладеною додаткової угоди, що свідчить про те, що позивачем у цій справі обрано неправильний спосіб захисту, який не забезпечить ефективного захисту порушеного права позивача.
11.18.          З огляду на неправильно обраний позивачем спосіб захисту колегія суддів доходить до висновку про обґрунтованість відмови у задоволенні позовних вимог.
11.19.          Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:
12.1.           Колегією суддів не встановлено, а позивачем не доведено порушення відповідачем прав та інтересів позивача та не встановлено підстав для укладення додаткової угоди № 14 до укладеного між сторонами спору договору від 20.11.2018 № 744-ДБМ-18.
13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»
13.2.           Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»
13.3.          Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України: «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
13.4.           При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»
13.5.          Відповідно до статті 269 ГПК України: « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»
13.6.          За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).
13.7.          Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
13.8.          Відповідно до ч.1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
13.9.          Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
13.10.          Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
13.11.          Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).
13.12.          Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
13.13.          При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України).
13.14.          Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги: 
14.1.           Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі № 910/5318/22 залишити без змін.
14.3.          Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі № 910/5318/22 залишити без задоволення.
15.          Розподіл судових витрат:
15.1          Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись п. 3, 4 ст. 13, ст.ст. 74, 86, 129, 207,236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1.          Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі № 910/5318/22 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі № 910/5318/22 залишити без змін.
3.          Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Комунальне підприємство «Київський метрополітен».
4.           Справу № 910/5318/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 23.01.2023.

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова