Справа № 161/4569/22 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/214/23  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 лютого 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Савчук Т. Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього, за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_2 - Багірова Рустама Алігейдаровича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року у цій справі у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТзОВ «Фінансова компанія «Фінактив» про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього відмовлено.
17 серпня 2022 року до суду першої інстанції представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Багіров Р. А. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 55000 грн, а саме 30000 грн - за послуги представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції та 25000 грн - винагорода «Гонорар успіху».
22 серпня 2022 року до суду першої інстанції представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Романюк Л. С. подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якій просив відмовити у стягненні винагороди АО «АФК» «Гонорар успіху» у розмірі 25000 грн та зазначав, що така винагорода не є ціною договору та суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні.
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Багірова Р. А. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 55000 грн у цій справі відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 22 жовтня 2022 року апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , подану її представником Романюком Л. С. задоволено частково, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , подану її представником Багіровим Р. А. задоволено частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року у цій справі змінено в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року в цій справі скасовано, а справу в частині вирішення заяви відповідачки ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Волинського апеляційного суду від 04 листопада 2022 року заяву представника відповідачки Багірова Р. А. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задоволено частково, ухвалено стягнути з позивачки ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Багірова Р. А. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТзОВ «Фінансова компанія «Фінактив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього відмовлено.
Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Багіров Р. А. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 55000 грн.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
В судове засідання особи які беруть участь у справі не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.
Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Багірова Р. А. слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника відповідачки Багірова Р. А. про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною відповідача не надано суду доказів, які підтверджують здійснення витрат на професійну правничу допомогу.
Такі висновки судом зроблені з дотриманням вимог закону.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина 1, 2 статті 137 ЦПК України).
Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.  Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.  При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.
У частинах 1, 3 статті 12, частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року, додаток № 4 від 22 квітня 2022 року до договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року про вартість послуг адвокатського об`єднання, рахунок № 55 від 15 серпня 2022 року, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року (т. 1, а. с. 228-231).
Проте стороною відповідача не надано суду доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення з врахуванням того, що стороною відповідача всупереч вимогам пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України не надано суду квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку, які свідчили б про оплату понесених витрат на професійну правничу допомогу, тобто документально не доведено такі витрати.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 - Багірова Рустама Алігейдаровича залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді