ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/228/23 Справа № 185/9235/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Косюк А.П. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Голіцина О.М. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 496,20 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 , 
захисника                                                        Голіцина О.М.,
потерпілої                                                         ОСОБА_2 ,
представника потерпілого                                        Киричка Г.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року водій ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року о 12.25 год. в м. Павлограді на перехресті вул.Дніпровської та вул.Західнодонбаської, керуючи автомобілем Тойота Кемрі, н.з. НОМЕР_1 , по вул.Дніпровській та починаючи рух на зелений сигнал світлофора, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, та не дав дорогу автомобілю ВАЗ 21150, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що завершувала проїзд перехрестя. Внаслідок чого автомобілі зіткнулися та отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.10.1, 16.5 ПДР України. 
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, винести нову постанову, якою провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, копію постанови він не отримував, про прийняте рішення дізнався тільки після ознайомлення апелянтом з матеріалами справи 19 грудня 2022 року, однак через знеструмлення області після ракетного удару, не зміг вчасно подати апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд не проаналізував та не надав належної оцінки доказам, а лише формально їх перелічив. Вказує, що ОСОБА_1 здійснював рух на зелений сигнал світлофора через перехрестя, на якому не було інших транспортних засобів, а тому в його діях відсутні порушення п. 10.1 ПДР України. Зазначає, що в діях ОСОБА_1 також відсутнє порушення вимог п. 16.5 ПДР України, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на ОСОБА_2 , остання почала виконувати маневр на перехресті на червоний сигнал світлофора, а не завершувати його. Звертає увагу, що матеріали справи містять повідомлення працівника поліції про те, що ним було допущено помилки при малюванні схеми, у зв`язку з чим було намальовано нову, однак до матеріалів справи її не було долучено. Вказує, що суд першої інстанції не викликав ОСОБА_2 у судове засідання для розгляду справи. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 30 листопада 2022 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга захисником подана до відділенні Укрпошти 27 грудня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови захисник отримав 19 грудня 2022 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
       При цьому положеннями п. 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
       Відповідно до п. 16.5 ПДР України у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП, на якій зображена дорога, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього; фототаблицях з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на місці ДТП; поясненнях водіїв — учасників ДТП, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та у суді апеляційної інстанції, а також іншими наявними доказами у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
       Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки як слідує з оскаржуваної постанови суд оцінив показання останнього у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами та прийшов до висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було встановлено усі обставини ДТП та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.
       Так, в матеріалів провадження слідує, що перехрестя, на якому відбулось ДТП, з урахуванням відомостей, що містяться на схемі місця ДТП, та вимог п. 16.1 ПДР України є регульованим.
       Судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень водіїв — учасників ДТП було встановлено, що 18 жовтня 2022 року о 12.25 год. в м.Павлограді на перехресті вул.Дніпровської та вул.Західнодонбаської, керуючи автомобілем Тойота Кемрі, н.з. НОМЕР_1 , по вул.Дніпровській та починаючи рух на зелений сигнал світлофора, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, та не дав дорогу автомобілю ВАЗ 21150, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що завершувала проїзд перехрестя. Внаслідок чого автомобілі зіткнулися та отримали механічні пошкодження.
       Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у схемі місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому з наявних на схемі місця ДТП відомостей з урахуванням пояснень ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_2 почала рух через перехрестя на мигаючий зелений колір світлофора та вже перетинала його, коли для транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 загорівся зелений колір світлофора і останній, не надавши дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , що завершувала рух через перехрестя, не переконавшись перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав свій рух та скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом.
       При цьому механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобілів Тойота Кемрі та ВАЗ 21150, які зафіксовані у схемі місця ДТП та на фототаблицях, повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
       При цьому доводи захисника про те, що дії водія  ОСОБА_2 , знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, а не  ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки не надає оцінки діям другого водія — учасника ДТП, так як розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП головуючому судді по даній справі для розгляду не надавався. 
З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду захисником не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.
Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
       З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції оцінив надані учасниками ДТП пояснення, та прийшов до висновку, що  ОСОБА_1 не був уважним, не дотримався вимог ПДР України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дати дорогу транспортному засобу, що завершував рух через перехрестя, внаслідок чого відбулось ДТП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії  ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

       Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Голіцину О.М. строк на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Голіцина О.М. — залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот