У х в а л а  
 
23 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 465/7298/18
провадження № 61-346ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,    Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом та зняття їх з реєстрації,
 
В с т а н о в и в:
 
30 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О. Р. надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року. Повний текст постанови складений 29 листопада 2021 року.
 
У касаційній скарзі вона просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року та залишити у силі рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2022 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
20 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О. Р. надіслала до суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Статтею 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
 
Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, і в касаційній скарзі міститься клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, про поновлення цього строку, з посиланням на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року ОСОБА_1 отримала 12 грудня 2022 року.
 
На підтвердження дати отримання вказаної постанови апеляційного суду особою, яка подала касаційну скаргу, надано копію заяви ОСОБА_1 від       01 грудня 2022 року, адресовану до Львівського апеляційного суду про видачу копії оскаржуваної постанови. Зі змісту заяви видно, що вона подана до Львівського апеляційного суду 01 грудня 2022 року (згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду) та на заяві наявна відмітка про отримання постанови апеляційного суду ОСОБА_1 12 грудня 2022 року.
 
Таким чином, наведені підстави та обставини вказують на відсутність зловживань ОСОБА_1 її процесуальними правами та, відповідно, вказують на поважність причин пропуску строку для подання касаційної скарги.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Підставами касаційного оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року заявник вказує застосування в оскаржуваному рішенні норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постановах Верховного Суду: від   19 травня 2021 року в справі № 759/19579/17, від 06 листопада 2019 року в справі № 641/5955/17, від 01 вересня 2021 року в справі № 751/2231/19.
 
Оскільки із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається імовірність неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів даної справи.  
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року.
 
Витребувати з Франківського районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 465/7298/18 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом та зняття їх з реєстрації.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук