ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7590/21  Номер провадження 22-ц/814/2068/23	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко  С.Г.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., 
розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 серпня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Нестерненка С.Г. в м.Кременчуці, зі складанням повного тексту 15.08.2022 року,-
в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом.
Зазначав, що у червні 2020 року ним було надано відповідачу у позику (борг) кошти в розмірі 110 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 18 червня 2020 року, згідно якої, останній зобов`язувався повернути кошти двома платежами відповідно 20 000 доларів США до серпня 2020 року та 90 000 доларів США до кінця 2020 року.
Станом на день звернення до районного суду відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим просив стягнути з нього 110 000 доларів США.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 110 000 доларів США та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 11 350 грн.
Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Вважає, що суд не вірно встановив обставини справи, так як він грошових коштів у ОСОБА_1 ніколи не брав, а розписку від 18.06.2020 року написав під фізичним та психологічним тиском групи невідомих осіб. Фактично отримав гроші в 2007 році від громадянина Росії ОСОБА_3 , який вніс 110 000 доларів США у розвиток бізнесу.
У відзиві представник позивача адвокат Гонтар В.М., посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 серпня 2022 року залишити без змін. 

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень учасникам справи на їх електронні адреси.
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 червня 2020 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, та які зобов`язувався повернути до кінця 2020 року, що підтверджується написаною відповідачем розпискою.
ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором позики грошових коштів не виконав та у визначений договором строк грошові кошти не повернув.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув суму позики у строк, визначений договором позики грошових коштів, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Статтею  ст.1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відтак, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Так, позивачем суду надані оригінал договору позики грошових коштів (а.с.104).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
У даній справі колегія суддів виходить з принципів цивільного судочинства, якими є змагальність та диспозитивність.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на зазначене, позовні вимоги  ОСОБА_1  є обґрунтованими, оскільки судом встановлено наявність між сторонами правовідносини за договором позики, дійсність та достовірність договору позики не спростована, факт отримання грошей підтверджений належними доказами у справі.
Натомість викладені в апеляційній скарзі обставини про начеб-то отримання спірної суми коштів в 2007 році від гр-на ОСОБА_4 жодним доказом не підтверджена, як і участь останнього в бізнесі відповідача.
Договір позики в належний спосіб не оскаржений, що не дає змоги апеляційному суду взяти до уваги заперечення  ОСОБА_2 щодо обставин даної угоди за їх недоведеністю.
Відповідно до  ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02.02.2023 року.

Головуючий суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                              О.І. Обідіна