П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/12683/22	
Головуючий в 1 інстанції: Хурса О. О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «УКРАВТОЛОГІСТИКА» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «УКРАВТОЛОГІСТИКА» (далі ТОВ) звернулось до суду з позовом до Державної служби України з безпеки га транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (далі ДСУБТ), в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову ДСУБТ №331817 від 27.07.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.
В обгрунтування позову було зазначено, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №331817 від 27.07.2022 безпідставно прийнята відносно позивача, оскільки ТОВ на момент проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення вантажу не був автомобільним перевізником в розумінні  Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки згідно договору-заявки №К0000040270 від 26.01.2022 року перевезення вантажу здійснювалось ФОП ОСОБА_1 ..
Також представник позивача вказував на несвоєчасний розгляд матеріалів правопорушення (більше двох місяців, встановлених Законом) та неналежне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ здійснює вид діяльності, зокрема, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с.20-21).
27.01.2022 о 12:45 год на а/Дм-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ км 619 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій області Укртрансбезпеки проведено перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт перевізника транспортного засобу марки MERCEDES - BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 ..
За результатами був складений акт №323299 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано, що водієм здійснювалось перевезення вантажу згідно ТТН №Р129 від 26.01.2022 року, за якою автомобільним перевізником зазначено ТОВ, замовником  та вантажовідправником є ТОВ «ФЕС УКР», вантажоодержувачем вказано ТОВ «СМАЙЛ ГРУПП», пункт навантаження: Черкаська обл., м.Золотоноша, вул.Шевченко, 235А, пункт розвантаження: 87522, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Таганрозька, 199.
Перевіркою встановлено, що перевізник не забезпечив водія щоденним реєстраційним листом обліку праці та відпочинку (тахокарта), чим порушено  статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». В акті №323299 вказано, що водій з актом ознайомлений, від підпису відмовився.
27.07.2022 року ДСУБТ розглянуто справу про порушення та, на підставі акту №323299 від 27.01.2022 року, винесено постанову №331817 про застосування до ТОВ адміністративно - господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн., що істало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відносно позивача в межах строку, визначеного п.25 Порядку №1567, не відбувся з об`єктивних причин у зв`язку з військовою агресією та введенням в Україні воєнного стану.
Крім того, суд наголосив, що позивачу було забезпечено право на участь у розгляді справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт шляхом направлення запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення КУпАП від 20.07.2022 року №21460/35/24-22 про розгляд справи 27.07.2022 року.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку про те, що порушення строку розгляду справи, передбаченого абзацом першим пункту 25 Порядку №1567, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, якщо при цьому було дотримано строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені частиною першою  статті 250 ГК України, який має вищу юридичну силу, ніж Порядок №1567.
Також суд зазначив, що в даному випадку спірним питанням у цій справі є визначення належного суб`єкта, який має нести відповідальність за виявлене порушення згідно з  Законом №2344, а саме: це має бути ТОВ як визначений товарно-транспортною накладною №Р129 від 26.01.2022 року автомобільний перевізник, чи безпосередньо особа яка використовувала транспортний засіб на законних підставах та вважалась автомобільним перевізником, а саме  ФОП ОСОБА_1 ..
Втім, на момент проведення перевірки (27.01.2022 року), перевезення вантажу здійснювалось іншою особою - ФОП ОСОБА_1 на підставі договору-заявки №К0000040270 від 26.01.2022 року.
Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що під час здійснення перевірки саме позивач надавав послуги перевезення вантажу транспортним засобом.
Таким чином, суд вважав, що ТОВ у межах спірних правовідносин не мало статусу автомобільного перевізника, а отже не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у зв`язку з чим правових підстав для застосування до нього адміністративно - господарського штрафу відповідно до абз.15 ч.1  ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»  також не має.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції частково помилковими і такими, що не повністю відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, зокрема з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем та виключно в частині обставин визначення належного суб`єкта, який має нести відповідальність за виявлене порушення, а саме: це має бути ТОВ як визначений товарно-транспортною накладною №Р129 від 26.01.2022 року автомобільний перевізник, чи безпосередньо особа яка використовувала транспортний засіб на законних підставах та вважалась автомобільним перевізником, а саме  ФОП ОСОБА_1 (далі ФОП), тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині обгрунтувань стосовно цього питання.
Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон) передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до абз.3  ч.1  ст.60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених  статтями  39  і  48  цього  Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями статті 34 Закону визначено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Згідно до п.3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокартита забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа – особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.	
 	
Згідно положень ч.1 та 5 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
В позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що в даному випадку спірним моментом у цій справі є визначення належного суб`єкта, який має нести відповідальність за виявлене порушення згідно з  Законом, а саме: це має бути ТОВ, як визначений товарно-транспортною накладною №Р129 від 26.01.2022 року автомобільний перевізник, чи безпосередньо особа яка використовувала транспортний засіб на законних підставах та вважалась автомобільним перевізником – ФОП.
Відповідно до  ст.1 Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до ст.33 Закону автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Положеннями статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.
Згідно до ст.9 вказаного Закону за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. 
Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. 
Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. 
Такими документами можуть бути: 
авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); 
міжнародна автомобільна накладна (CMR); 
накладна СМГС (накладна УМВС); 
коносамент (Bill of Lading); 
накладна ЦІМ (CIM); 
вантажна відомість (Cargo Manifest); 
інші документи, визначені законами України. 
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення. 
Так, матеріали справи містять договір №130121 від 13 січня 2021 року на транспортно-експедиційне обслуговування, укладений між ТОВ «ФЕС УКР», що є платником на прибуток підприємств на загальних підставах, в подальшому іменований «ЗАМОВНИК», в особі генерального директора Четверова С.О., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ТОВ, що є платником податку на прибуток підприємств на загальних підставах, в подальшому іменований «ЕКСПЕДИТОР», в особі директора Слободчукова Д.В., що діє на підставі Статуту, предметом якого є організація перевезень і перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом (далі - «Транспорт») в міському, міжміському і міжнародному сполученнях (далі - «ТЕО»). Для перевезення вантажу може використовуватися як власний транспортний засіб Експедитора, так і транспортний засіб, що належить третій стороні, залученій Експедитором для виконання зобов`язань за цим договором. 
Згідно п.1.2, 1.5 та 3.9 вказаного договору Експедитор приймає на себе ТЕО вантажів Замовника та їх транспортування відповідно до письмових замовлень Замовника (далі - «Заявка на транспорт»), які є невід`ємною частиною договору. Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити надане Експедитором ТЕО в обсязі і в строки, обумовлені Договором. 
Водій, транспорт третіх осіб, залучений Експедитором до виконання зобов`язань за цим Договором, є його уповноваженим представником і діє від його імені. 
З метою виконання умов даного договору Експедитор зобов`язується, зокрема, укладати від свого імені договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за цим договором.
З аналізу наведеного та в контексті спірних правовідносин вбачається, що в межах даного спору перевізником в розумінні Закону є саме ТОВ, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає обгрунтованим притягнення його до відповідальності за порушення Закону.
При цьому, суд враховує, що згідно інформації з реєстру юридичних осіб (а.с.21) видом діяльності ТОВ є вантажний автомобільний транспорт та транспортне оброблення вантажів.
Наведені висновки також підтверджуються наступним.
Відповідно до Розділу 1 наказу Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363 "Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Наведене формулювання свідчить, що ТТН є документом комерційно-господарського характеру, що складається суб`єктами підприємницької діяльності з метою розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Так, справа містить ТТН №Р129 від 26 січня 2022 року, за якою автомобільним перевізником визначено саме ТОВ, а не ФОП; вантажовідправник – ТОВ «ФЕС УКР», вантажоодержувач – ТОВ «СМАЙЛ ГРУП».
При цьому, наявність договору від 26.01.2022 року №К0000040270, укладеного між ФОП та ТОВ на перевезення вантажу, згідно умов якого ТОВ замовляє виконання послуг, а ФОП надає замовнику послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, на думку суду, не спростовує вищезазначені обгрунтуванння та не відміняє того факту, що саме ТОВ є перевізником.
Крім цього, слід наголосити, що ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження ТОВ не було надано ТТН на підтвердження реалізації вказаного договору з ФОП.
Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування спірної постанови відповідача, що свідчить про те, що досліджувані позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року – скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «УКРАВТОЛОГІСТИКА» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.