ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/520/23 Справа № 199/7359/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - СЕНЧИШИН Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 березня 2023 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строків та апеляційну скаргу адвоката Коваль Олени Вікторівни, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року, в справі про адміністративне правопорушення, якою:
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

В с т а н о в и в :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб з конфіскацією транспортного засобу, який перебуває у власності останнього. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень. 
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні 23 лютого 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. За зазначене правопорушення на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 51000 грн. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні 04 вересня 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. За зазначене правопорушення на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 10 років.
Протягом року після вчинення зазначеного правопорушення  ОСОБА_1  повторно вчинив адміністративне правопорушення за наступних обставин:
12 вересня 2022 року об 11 год. 48 хв. ОСОБА_1  в районі будинку № 106 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори працівників патрульної поліції.
Не погоджуючись з вказаною постановою, 23 лютого 2023 року адвокат Коваль О.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.
В обґрунтування пропущеного строку, апелянт зазначив, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , вказує, що суд першої інстанції не повідомив останнього належним чином про розгляд справи відносно нього. Копію оскаржуваної постанови отримано 13.02.2023 року через представника. 
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи апелянта про поважність строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є безпідставними виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2022 року об 11 год. 48 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 106 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори працівників патрульної поліції. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено останнього про розгляд адміністративної справи в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська 12.10.2022 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с.1). 
Як вбачається з наданих матеріалів справи, ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений у судове засідання не з`явився. 
ОСОБА_1 знав про існування справи відносно нього, ознайомлювався з матеріалами справи, був повідомлений про час та місце розгляду справи щодо нього. 
Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що адвокатом Коваль О.В. не наведено поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 
З огляду на вищевикладене, а також оскільки апелянт в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання адвоката Коваль О.В., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року. 
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, через неповажність причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського 
       апеляційного суду                                                        О.Ю. Іванченко