Ухвала
 
28 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 645/5359/19
провадження № 61-10922ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,    
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах кого діє ОСОБА_2 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування та стягнення коштів за договором позики, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування та стягнення коштів за договором позики.
 
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 
2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
 
Визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири за адресою: 
АДРЕСА_1 , укладений 05 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , посвідчений Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за № 8-670.
 
Стягнуто з ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 150 000 грн в рахунок стягнення боргу за договором позики від 01 березня 2016 року.
 
Стягнуто з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 58 725 грн в рахунок стягнення інфляційних втрат.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
В іншій частині вимог відмовлено.
 
В апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржили 
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 
2021 року скасовано, ухвалено нове рішення.
 
Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
 
Визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири за адресою: 
АДРЕСА_1 , укладений 05 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , посвідчений Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за № 8-670.
 
Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу в розмірі 150 000 грн та інфляційних втрат в розмірі 58 725 грн в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у іншій частині відмовлено.
 
04 листопада 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах кого діє ОСОБА_2 , через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року в указаній справі, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить  залишити позов без розгляду з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2022 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху і надано заявнику строк для усунення її недоліків.
 
28 листопада 2022 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року продовжено заявнику строк для усунення недоліків.
 
19 грудня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.
 
За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року у справі № 523/15493/18.
 
Крім того, заявник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права (частина 1 статті 414 ЦПК України).
 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу № 645/5359/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування та стягнення коштів за договором позики.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. В. Сердюк
  
С. Ю. Мартєв
  
І. М.  Фаловська