Ухвала
09 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 288/2012/21
провадження № 61-1098ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2022 рокуу справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» до ОСОБА_1 , третя особа  - Державне підприємство «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», про стягнення вартості донарахованого об`єму природного газу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» про захист прав споживача послуг з розподілу газу шляхом скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» (далі - АТ «ОГЗ «Житомиргаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 5 351,09 грн. 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до АТ «ОГЗ «Житомиргаз», в якому просила визнати порушеними її права, як споживача з постачання та розподілу природного газу; визнати неправомірним та скасувати рішення комісії АТ «ОГЗ «Житомиргаз», оформлене протоколом від 23 червня 2021  року № 80 із розгляду актів про порушення від 31 травня 2021 року № ПП-11-102 та від 03 червня 2021 року № ЖЖ-2.1-373, які складені відносно її домоволодіння. 
Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 травня 2022 року в задоволенні первісного позову АТ «ОГЗ «Житомиргаз» відмовлено. 
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано порушеними права ОСОБА_1 , як споживача, з постачання та розподілу природного газу і визнано неправомірним та скасовано рішення комісії АТ «ОГЗ «Житомиргаз», оформлене протоколом від 23 червня 2021 року № 80, із розгляду актів про порушення від 31 травня 2021 року № ПП-11-102 та від 03 червня 2021 року № ЖЖ-2.1-373, складених відносно домоволодіння ОСОБА_1 . 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постанову Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 травня 2022 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення про задоволення первісного позову АТ «ОГЗ «Житомиргаз».
Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГЗ «Житомиргаз» заборгованість в сумі 5 351,09 грн.
У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
18 січня 2023 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) представник  ОСОБА_1 - адвокат Яковенко А. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, просить скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 5 351,09 грн та про захист прав споживача послуг з  розподілу газу шляхом скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення.
Отже, зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі і не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» до ОСОБА_1 , третя особа  - Державне підприємство «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», про стягнення вартості донарахованого об`єму природного газу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» про захист прав споживача послуг з розподілу газу шляхом скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
І. О. Дундар