ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 листопада 2022 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/6712/19
провадження № 22-ц/4809/660/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
при секретарі: Демешко Л.В.; 
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Лісовська Оксана Анатоліївна;
відповідач – ОСОБА_2 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2022 року, у складі головуючого судді Драного В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.
Просила встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни в актовий запис № 953 до Книги реєстрації народжень про народження доньки ОСОБА_3 ,  складеного Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 01 липня 2016 року, в графі якого батьком зазначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказувала, що з відповідачем ОСОБА_2 підтримувала інтимні стосунки без укладання шлюбу з 2001 року до вересня 2016 року, у період яких вона народила доньку ОСОБА_4 , батьком якої є відповідач.
Відповідач відмовився реєструвати доньку, оскільки перебував у шлюбі з іншою жінкою та боявся розголосу.
 Протягом чотирьох місяців після народження доньки, відповідач навідувався до дитини, надавав кошти на її утримання, а в подальшому відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та почав розповсюджувати інформацію, що дитина не його і до неї він ніякого відношення не має. 
Зазначала, що саме відповідач є батьком ОСОБА_3 і при її реєстрації народження вказала батьком ОСОБА_5 , а прізвище ОСОБА_6 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2022 року позов задоволено.
Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внесено зміни в актовий запис № 953 до Книги реєстрації народжень про народження доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 01 липня 2016 року, в графі якого батьком зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати за проведення судової-генетичної експертизи в сумі – 7614,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Відповідач в апеляційній скарзі ставить під сумнів висновок судового експерта, оскільки категорично заперечує своє біологічне батьківство.
Зазначив, що суд першої інстанції порушив принцип рівності сторін, неповно з`ясував обставини справи, а також обмежив експерта в інформації, яку той мав використати при складенні висновку. 
Справу призначено до розгляду, про дату, час та місце її розгляду учасники справи повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Кіровограді (м. Кропивницький) народилась ОСОБА_3 , про що Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області 01.07.2016 року складено відповідний актовий запис № 953, а батьками дитини вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.07.2016 (том 1 а.с. 5).
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00016824299 від 01.07.2016 відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері (том 1 а.с.7).
У заяві поданій позивачем до Кіровоградського міського відділу ДРАЦС 01.07.2016 ОСОБА_1 просила внести відомості про батька до актового запису про народження ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 
У графі «відомості про батька» просила записати прізвище батька за її прізвищем, громадянство батька за її громадянством, і вказати таке його ім`я та по батькові: ОСОБА_7 , гр. України (том 1 а.с. 58).
Звернувшись із даним позовом позивачка просила внести відповідні зміни в актовий запис № 953 до Книги реєстрації народжень про народження доньки ОСОБА_3 ,  складеного Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 01 липня 2016 року, в графі якого батьком зазначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно висновку експерта № 869 від 18.09.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ймовірністю 99,99% ( том 1 а.с..1086-108).
Крім цього, у даній справі було призначено повторну судово-генетичну експертизу, оскільки відповідач мав сумнів у правильності висновку вказаної вище експертизи (том 1 а.с.171-173).
Відповідно до висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19-21/2948-Б від 25.03.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ймовірністю даної події складає 99,99999999999% (том 1 а.с. 198-212).
Таким чином, у даній справі було проведено дві судово-генетичні експертизи, які підтверджують, що біологічним батьком ОСОБА_8 є ОСОБА_2 , з ймовірністю на 99 %.
Колегія суддів, вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги та безпідставними посилання відповідача на те, що генетична експертиза була проведена з порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвали суду першої інстанції про призначення у справі експертиз відповідач не оскаржував.
Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статі 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Суд першої інстанції правильно послався, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі – Постанова) роз`яснено, що відповідно до статей 213,215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд першої інстанції правильно зазначив та врахував правові висновки судів, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства», з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Тому, виходячи із результатів експертного дослідження достовірно встановлено, що відповідач є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), що узгоджується із позицією Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». 
Колегія суддів вважає, що факт визнання ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_3 є встановленим та доведеним належними та допустимими доказами.
Тому, внесення змін в актовий запис до Книги реєстрації народжень про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням батька 0 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
        
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2022 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
16.12.2022 – складено постанову.

Головуючий суддя                                                                            О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                                    Л.М. Дьомич                                
                                                                                 О.А. Письменний