УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

13 лютого 2023 року 

м. Київ

справа № 240/18032/22
адміністративне провадження № К/990/2674/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року (суддя Капинос О.В.) та
постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року (колегія у складі суддів Капустинського М.М., Ватаманюка Р.В., Сапальової Т.В.)
у справі № 240/18032/22
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 

УСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФ України в Житомирській області; відповідач), у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з 02.07.2022 підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII);
- зобов`язати ГУ ПФ України в Житомирській області з 02.07.2022 нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановлених на 01 січня календарного року щомісяця.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 26.10.2022, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022, задовольнив частково позов: 
-          визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-XII;
-          зобов`язав ГУ ПФ України в Житомирській області здійснити з 02.07.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону № 796-XII у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року;
-          відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог;
-          стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

16.01.2023 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 23.01.2023 надійшла до Верховного Суду, в якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18, застосували висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований раніше у постанові від 11.12.2019 у зразковій справі № 240/4946/18.              ОСОБА_1 вважає, що має право на підвищення пенсії як непрацююча пенсіонерка, яка проживає на території радіоактивного забруднення - зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам.   

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Разом з тим, з огляду на ч. 5 ст. 291 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав:
1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;
2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.
ОСОБА_1 покликається на підставу касаційного оскарження, передбачену п. 1 ч. 5 ст. 291 КАС України, не погоджується з визначенням судами попередніх інстанцій розрахункової величини для нарахування та виплати їй підвищення до пенсії з 02.07.2022 - двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року.

Велика Палата Верховного Суду вперше у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18  сформулювала висновок щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при нарахуванні виплат, яка зводиться до того, що " за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом , яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.".

Надалі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а підтримала такий підхід до застосування положень Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774-VIII), у пункті 88 постанови дійшла висновку, що " Унаслідок уведених Законом № 1774-VIII змін була змінена розрахункова величина з мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум, яка стала застосовуватися для обчислення всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата, а також для обчислення інших платежів та санкцій.".
В іншій постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.".

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 відповідно до таких правових позицій Верховного Суду, сформульованих у постановах від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18 та від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а, дійшов висновку, що розрахунковою величиною для обрахунку підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ, є два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року.

Щодо покликання ОСОБА_1 на судове рішення у зразковій справі № 240/4937/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у зазначеній справі виклала висновок щодо застосування ст. 39 Закону № 796-ХІІ після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018, між тим, не формулювала висновок щодо застосування ст. 39 Закону № 796-ХІІ у зв`язку з набранням чинності Законом № 1774-VІІІ. 
У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій визнали цю справу типовою, застосували висновок у зразковій справі № 240/4937/18 щодо права непрацюючого пенсіонера, який проживає на території радіоактивного забруднення, на щомісячне отримання підвищення до пенсії після відновлення дії попередньої редакції ст. 39 Закону № 796-ХІІ, у поєднанні з правовими позиціями, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.12.2019 у справі                                 № 240/4946/18 та від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а, щодо установлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб як розрахункової величини для визначення соціальних виплат після набрання чинності Законом № 1774-VІІІ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 жовтня                  2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі № 240/18032/22.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб