УХВАЛА

14 лютого 2023 року
м. Київ
справа №640/24537/21
адміністративне провадження №К/990/3870/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 640/24537/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Київської міської прокуратури про стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Київської міської прокуратури, у якому просив:
-   стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму інфляційних втрат за період із 01.02.2016 по 24.01.2018 у розмірі 46 805,26 грн, спричинених діями по безпідставному накладенню арешту Київською міською прокуратурою;
-   стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 480 000 грн, спричинену діями по безпідставному накладенню арешту Київською міською прокуратурою;
-   стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму інфляційних втрат за період із 24.01.2018 по 01.07.2021 у розмірі 40 412,66 грн;
-   стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму за користування чужими коштами за період із 24.01.2018 по 01.07.2021 у розмірі 16 387,60 грн;
-   стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму упущеної вигоди за період із 24.01.2018 по 01.07.2021 у розмірі 76 475,45 грн;
-   стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму моральної шкоди у розмірі 480 000 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з указаними рішенням та постановою, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2023 касаційну скаргу повернуто позивачеві.
02.02.2023 до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 у цій справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд дійшов такого висновку.
Згідно до частини першої статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених КАС України.
За приписами пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, вказано, що у касаційній скарзі з поміж іншого зазначають підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України (підстав).
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України, передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1)   якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)   якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)   якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)   якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а)   касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б)   особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в)   справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г)   суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
У свою чергу у якості підстави для відкриття касаційного провадження, скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що на сьогодення будь-якого рішення Верховного Суду, яке б розкрило норми матеріального права щодо фінансових компенсаторів на які має законні права вкладник збанкрутілого банку.
Суд надавши належну оцінку доводам скаржника викладеним у матеріалах касаційної скарги, дійшов висновку, що скаржник посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України не зазначив:
1)   які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку;
2)   за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених нею норм матеріального та/або процесуального права.
Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без руху з установленням скаржникові строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням про наявність випадків визначених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний пункт.
Згідно до положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.
Також скаржнику слід роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.
Керуючись ст. 169, 328, 330, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 640/24537/21 - залишити без руху.
Надати скаржникові строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик 
 А.І. Рибачук ,
Судді Верховного Суду