ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Кавацюк В.І.

25 січня 2023 року	Львів	Справа № 466/4710/22 пров. № А/857/17911/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавель Р.М.
за участю секретаря судового засідання:                      Кардаш В.В.
представника апелянта:                                              Ямборко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року     у справі № 466/4710/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради         про скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
06.07.2022р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, у якому просила суд:
-визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії РАП №641221241 від 14.06.2022 р.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29.09.2022р. позов задоволено.
Не погоджуючись із даним рішенням, особа яка не брала участь у справі Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким в позові відмовити.
25.01.2023р. на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача Луки Т.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання по причині перебування у відряджені, що підтверджується наказом № 01/24.01.23 від 24.01.2023р.
Колегія суддів не приймає до уваги дане клопотання, оскільки про час та місце розгляду справи позивач та його представник повідомлені судом завчасно - 19.01.2023р., що підтверджується повістками-повідомленнями.
Подане клопотання представника позивача – Луки Т.М. від 25.01.2023р. (за день до судового розгляду) колегія суддів розцінює як затягування розгляду справи та вчинення перешкод в її розгляді.
При цьому, представник позивача Лука Т.М. не наводить в поданому клопотанні жодних  нових доказів, обставин тощо, які у зв`язку з його участю в судовому засіданні можуть вплинути на результати розгляду справи.
ст.313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Отже, враховуючи  ту обставину, що апеляційний суд не визнавав обов`язкову участь у судовому засіданні позивача та його представника, строки розгляду справи, неповажні причини для відкладення розгляду справи,  колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
В судовому засіданні представник апелянта Ямборко А.А. підтримала апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.05.2022 р. в 12:23:16 за адресою: м. Львів, вул. Цехова, 1 інспектор з паркування Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Еміралієвим Р.Н. склав повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
14.06.2022р. інспектор з паркування Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Еміралієвим Р.Н. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень серії РАП №641221241 відносно ОСОБА_1 .
Із змісту вказаної постанови видно, що ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме за стоянку за адресою: АДРЕСА_1 , яка порушила пп.б) п.15.10. ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Фотозйомка здійснена за допомогою технічного засобу LOGIC, про що вказано в постанові. (а.с. 19, 165-173)
ч.2. ст.19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
ст.245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В пп. «в» п.15.10 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., зазначено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
ч.1 ст.122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що легковий автомобіль BMW GT, д.н.з. НОМЕР_1 власником якого остання є, поставлений  на тротуарі, де нема місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушено п.п. «б» п. 15.10 ПДР України. Тобто, позивач розмістила транспортний засіб на тротуарі де поряд немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє стоянку на тротуарі. (стоянка на тротуарі у місці, що непризначене відповідним дорожнім знаком, встановленими табличками).
ч. 1 ст. 72, .ч. 1-3 ст. 73  КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених        ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Із матеріалів справи видно, що на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідач надав суду фотознімки, протокол місця події, які вказують на ту обставину що 17.05.2022 р. в 12:23:16 за адресою: м. Львів, вул. Цехова, 1,  власник легкового автомобіль BMW GT, д.н.з. НОМЕР_1   ОСОБА_1 здійснила стоянку на тротуарі. (а.с. 15, 36-44)
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції який покликався на п.п. «в» п. 15.10 ПДР України, та який встановив, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м, та вказує, що автомобіль розташовано на краю тротуару. Зокрема, суд першої інстанції встановив, що позивач не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху, помилковими, оскільки відсутній факт порушення ПДР України, та склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України.
Однак, з наявних у справі матеріалів фотофіксації,  протоколу місця події, апеляційний суд встановив, що належний позивачу транспортний засіб BMW GT, д.н.з. НОМЕР_1   припаркований на відрізку тротуару, який відмежований від дороги велосипедною доріжкою, а тому для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по велосипедній доріжці та тротуару, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухалися вздовж тротуару, так і велосипедистам.
Крім того, як видно з матеріалів фотофіксації, вказаний транспортний засіб, який розташований на тротуарі, являє собою перешкоду для руху пішоходів по тротуару, а також руху велосипедів по велодоріжці.
У контексті обставин цієї справи треба зауважити, що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.
ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що Учасники дорожнього руху – це водії, пасажири, пішоходи, велосипедисти та особи що рухаються у кріслах колісних (інвалідних візках).
Як пішохід так і велосипедист є учасником дорожнього руху і наявність умов для їхнього пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху.
Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.05.2019р. у справі № 464/1703/17.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції залишено поза увагою та обставина, що із змісту норми п.п. «в» п. 15.10 ПДР України видно, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуара; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Враховуючи ту обставину, що матеріалами фотофіксації підтверджується здійснення ОСОБА_1 стоянки безпосередньо на тротуарі, який відділений від проїжджої частини велосипедною доріжкою,  а не на краю тротуару. Тобто, транспортний засіб припаркований не на краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху. Покликання позивача про дотримання  п.п. «в» п. 15.10 ПДР України  апеляційний суд вважає  необґрунтованим.
Не приймає до уваги колегія суддів висновки суду першої інстанції який покликається на постанову  Верховного Суду від 18.07.2019р. у справі №216/5226/16-а, оскільки постанова стосується порушення заборони зупинки ближче 10 метрів від краю виїзду із прилеглої території (п 15.9 «и» ПДР), де проведення замірів є обов`язковим, зважаючи на природу такого правопорушення, а не правовідносинам які виникли в даній справі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради         діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.
В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення яким в позові відмовити.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради - задоволити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2022 року     у справі № 466/4710/22  – скасувати та прийняти нову постанову.
В позові ОСОБА_1 до Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови – відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 30.01.2023р.