Ухвала
16 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 161/11709/19
провадження № 61-2061ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області                       від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволено. Визнано                ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
У червні 2022 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня
2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року у цій справі повернуто без розгляду.
Не погодившись з ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2022 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2022 року залишено без руху та надано строк для усунення виявлених у ній недоліків щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, сплати судового збору, надання апеляційної скарги в новій редакції, яка повинна відповідати вимогам статті 356 Цивільного процесуального кодексу України, та надання копій апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2022 року визнано неподаною та повернуто.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху заявниця не отримала, оскільки поштове відправлення було повернуто адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Повторно ухвала була надіслана 02 листопада 2022 року на електронну пошту ОСОБА_1 , зазначену в апеляційній скарзі, та була доставлена до електронної скриньки. Крім того, ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2022 року було направлено засобами поштового зв`язку на адресу заявниці, зазначену у відмітці про реєстрацію місця проживання, що міститься на копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 . Недоліки апеляційної скарги заявниця не усунула та з клопотанням про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги з підстав неможливості вчинення процесуальної дії не зверталася.
08 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Волинського апеляційного суду             від 07 грудня 2022 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для розгляду її апеляційної скарги. Касаційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною. 
ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що повний текст ухвали суду апеляційної інстанції було отримано лише 09 січня 2023 року.  
Причину пропуску процесуального строку слід визнати поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України поновити.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 16 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.
Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені статтею 356 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Встановивши, що вимоги ухвали Волинського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не виконала, зазначені у ній недоліки апеляційної скарги не усунула, апеляційний суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України, для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення. 
У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що строк для усунення недоліків становить десять днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, у той час суд апеляційної інстанції вжив достатніх заходів щодо повідомлення заявниці та вирішував питання про повернення апеляційної скарги після спливу визначеного процесуального строку, звернувши увагу на відсутність клопотань позивачки про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги з підстав неможливості вчинення процесуальної дії.
ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про наявність недоліків апеляційної скарги, шляхом неодноразового надіслання на її поштову та електронну адреси копії ухвали Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2022 року із зазначенням способу і строку їх усунення.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 не вказує обставини, які завадили їй усунути недоліки апеляційної скарги.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року, заява № 19164/04).
Колегія суддів також звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявницю права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України, про що їй було належним чином роз`яснено апеляційним судом в оскарженій ухвалі.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи. Правильність застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище норм процесуального права не викликає розумних сумнівів. 
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                         Є. В. Синельников
 
            С. Ф. Хопта
 
            В. В. Шипович