Справа № 748/2361/22 	Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О. 	
Провадження № 33/4823/108/23 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2022 року.
Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ЗСУ, інваліда ІІІ групи, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, у дохід держави, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави грошові кошти в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.
Місцевим судом ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні підпункту "а" пункту 2.9. Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні ним в стані алкогольного сп`яніння, за результатом тесту «Drager» alcotest 6820» 1,8 ‰,  автомобілем марки «Nissan J10/В/В01», номерний знак НОМЕР_1 , на 8 км автодороги Р-56 Чернігів-Пакуль-КПП Славутич.
Не погодившись з рішенням місцевого суду ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.12.2023 року. Зазначив, що строк ним пропущений з поважних причин, оскільки тільки 13.01.2023 року за допомогою сайту «Судова влада» та «Єдиного державного реєстру судових рішень» він дізнався про  постанову Чернігівського апеляційного суду від 13.12.2022 року, якою йому було відмовлено у прийнятті попередньої його апеляційної скарги. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду та закрити провадження по даній справі. Зазначив, що з результатами показань алкотестера він не погодився, однак поліцейський не запропонував йому направити його до медичного закладу, а лише повідомив, що може виписати направлення і він сам може пройти такий огляд. Не роз`яснено його права, в тому числі порушено його право на захист у вигляді надання йому правової допомоги. Також вважає, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків,  тому вважає, що у даному випадку було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки огляд проводився у присутності двох військових з пункту пропуску, у неупередженості яких є сумніви. У даному випадку результати огляду проведеного на місці зупинки водія не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки він їх не визнав і таке його право передбачено ч.3 ст. 266 КУпАП. Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність його вини у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не підтверджуються сукупністю належних і допустимих доказів.
Із матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що вона необґрунтована. 
Підпункт "а" пункту 2.9. Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №065050 від 30.10.2022 року та відеозаписом доданим до нього; показами приладу «Драгер», під час якого встановлено алкогольне сп`яніння (результат 1,80 %0). Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що зауважень на дії працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював. Також апелянт не заперечував результати тесту, оскільки будь-яких зауважень з цього приводу не висловлював. А також засвідчив згоду своїм підписом на роздруківці до приладу «Драгер»  та на Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Тому посилання ОСОБА_1 на порушення даної норми не знайшло свого підтвердження, оскільки факт вчинення даного адміністративного правопорушення зафіксований  відеозаписом та іншими матеріалами справи.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Отже, доводи апеляційної скарги щодо того, що він заперечував показання алкотестеру, те що йому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі та те, що йому не було роз`яснено його прав, не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, а тому апеляційний суд розцінює їх як захисну позицію притягнутого до адміністративної відповідальності.
Огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 проведений із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим  доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.
          Отже, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну постанови місцевого суду, у справі не вбачається. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	І. П. Баглай