ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/269/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/848/22 Категорія: 304090000 	Євтушенко Б. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
учасники справи: 

позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»;
відповідач: ОСОБА_1 ;
особа, яка подає апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Універсал Банк»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и л а:

У червні 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк»звернулося до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що АТ «Універсал Банк» пропонує необмеженому колу фізичних осіб-резидентів України скористатися банківськими послугами щодо продуктів monobank Universal Bank, для чого пропонує приєднатись до опублікованих на сайті Банку Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank.
Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком.
25.02.2019 відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.02.2019.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 70000,00 грн., спеціальним платіжним засобом якого платіжна картка НОМЕР_1 .
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами відповідно до умов Договору.
Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 28.12.2021 становить 73844,03 грн, з них:
-71863,43 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);
- 0,00 - заборгованість за пенею;
- 1980,60 грн - заборгованості за порушення грошового зобов`язання.
На підставі викладеного Акціонерне товариство «Універсал Банк» просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 25.02.2019 у розмірі 73844,03 грн та судові витрати у розмірі 2481,00 грн.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» - 19025,68 грн заборгованості за тілом кредиту та 639,20 грн (судового збору).
В решті позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений між сторонами кредитний договір від 25.02.2019 у вигляді Анкети-заяви, підписаної власноручно сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), не містить обов`язку щодо сплати відповідачем відсотків за користування кредитом, та відповідальності за порушення зобов`язання.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms.) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (25.02.2019) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15.06.2022), тобто кредитодавець міг додати до позовної зави Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Оскільки, Анкета-заява від 25.02.2019 не містить вказаної домовленості сторін про сплату відсотків, то суд вважає неправомірним та безпідставним списання Банком, внесених на погашення боржником коштів, в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом, натомість дана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Отже, загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту станом на 28.12.2021 становить 19025,68 грн (71863,43 грн (заявлені у позові) – 52837,75 грн (протиправно списані банком кошти на відсотки, див. Виписку) = 19025,68 грн), який і підлягає до стягнення на користь АТ «Універсал Банк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також винесеним з порушенням норм процесуального права та з недотриманням норм матеріального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що на момент підписання анкети-заяви від 25.02.2019 року, клієнт був належним чином ознайомлений з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.
Зазначено, що та редакція Умов та правил, що наявна у матеріалах справи може носити показовий характер та може змінюватись та доповнюватись позивачем. Однак, у суду під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов та правил, які доступні в публічному доступі в режим реального часу на офіційному сайті банку.
А тому вважає, що посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку банку, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».
Вказує, що доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.
Звернуто увагу, що правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 не можуть бути застосовані в межах цієї справи, з огляду на відсутність подібності правовідносин.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Константінова Т.М. вказує, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної власноручно сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), обов`язку щодо сплати відповідачем відсотків за користування кредитом, та відповідальності за порушення зобов`язання.
Звернуто увагу, що відповідно до постанови Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №697/302/20, де позивачем також було АТ «Універсал Банк» та між сторонами виникли аналогічні правовідносини, що і у даній справі (проект monobank із застосуванням мобільного додатку), Верховний Суд прийшов до висновку про застосування до даних правовідносин судової практики, викладеної у постанові Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року.
Зазначає, що позивачем не надано до суду першої інстанції виписки по даному рахунку. Наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку и на рахунок відповідача, позивачем не надано.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано Анкету-заяву від 25.02.2019 до Договору про надання банківських послуг, в результаті якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.12).
У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
До кредитного договору Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, роздруківка щодо чорної картки monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.
З довідки АТ “Універсал Банк” про наявність рахунку від 29.08.2022 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 (чорна картка), зі строком дії останнього - до 08/24 (а.с. 87).
Згідно руху коштів по картці від 29.08.2022 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувався в магазинах, поповнював картку через додаток Приват24, знімав готівку в банкоматі, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту (а.с. 78-86).
Звертаючись до суду з даним позовом, Банк на підтвердження наявності заборгованості відповідача та її розміру подав до суду Анкету-заяву ОСОБА_1 від 25.02.2019 до Договору про надання банківських послуг, Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, роздруківку щодо чорної картки monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 28.12.2021 за договором від 25.02.2019, укладеним між АТ «Універсал Бану» та ОСОБА_1 , згідно якого заборгованість відповідача за Договором станом 28.12.2021 становить 73844,03 грн, у тому числі: 71863,43 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 1980,60 грн - заборгованість за порушення грошового зобов`язання, Виписку про рух коштів по картці ОСОБА_1 за період: 25.02.2019-28.12.2021.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).
Публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що
«у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону – споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що:
«в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.
Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».
Установлено, що в анкеті-заяві від 25.02.2019 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 12).
Банком вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, не пред`явлено.
Оскільки в анкеті-заяві від 25.02.2019 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахував ці кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту за рахунок протиправно списаних банком відсотків.
З урахуванням того, що в анкеті-заяві від 25.02.2019 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання, суд першої інстанції вірно відмовив у їх задоволенні.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Висновки суду у даній справі узгоджуються із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20, в якій розглядалися аналогічні правовідносини за участі позивача АТ «Універсал Банк» та крім того судом касаційної інстанції при розгляді справи застосовано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Щодо тверджень представника відповідача викладених у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивачем не надано виписки по рахунку, в той час як розрахунок заборгованості долучений позивачем не є належним доказом наявності заборгованості та існування між сторонами кредитних правовідносин, колегія суддів відхиляє їх як безпідставні, з огляду на те, що банком надано виписку по рух коштів по картці від 29.08.2022 року, яка і була врахована судом першої інстанції при здійсненні розрахунків наявної заборгованості.
При цьому, відповідачем рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось.
З огляду на вказане доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.
Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування або зміни даного рішення.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів 

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»  – залишити без задоволення. 
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді