ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року	Львів	Справа № 140/7713/22 пров. № А/857/777/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,
за участі секретаря судового засідання – Хабазні Ю.Є.
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: не з`явився 
представник третьої особи: Маїло І.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в режимі відеоконференції у  м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 140/7713/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа яка не заявляє самостійних вимог  щодо предмета спору Департамент муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови,
суддя в 1-й інстанції – Андрусенко О.О., 
час ухвалення рішення – не зазначено., 
місце ухвалення рішення - м. Луцьк 
дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

                                                 В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі Луцький ВДВС у Луцькому районі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент муніципальної варти Луцької міської ради (далі Департамент МВ ЛМР) про скасування постанов від 04.11.2022 ВП №70219379 про відкриття виконавчого провадження; від 04.11.2022 ВП №70219379 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; від 04.11.2022 ВП №70219379 про стягнення виконавчого збору; від 04.11.2022 ВП №70219379 про арешт коштів боржника.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою заступника начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі Самчука О. П. від 04.11.2022 відкрито виконавче провадження ВП №70219379 з виконання постанови Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 №2205084. Також винесені постанови про арешт коштів боржника, про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Позивач вказує, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2022 є незаконною, оскільки стягувач Департамент МВ ЛМР пропустив тримісячний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), який розпочинає відлік з дати винесення постанови, тобто з 22.02.2022, а на постанові Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 №2205084 дата набрання законної сили (23.08.2022) не відповідає дійсності. Відповідно, протиправні дії відповідача полягають у безпідставному відкритті виконавчого провадження за вказаних обставин пропуску строку пред`явлення  постанови до виконання з відповідними наслідками для позивача, зокрема, відображення відомостей щодо позивача у реєстрі боржників. 
Рішенням Волинського окружного адміністартивного суду від 22.12.2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.  
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що  постанову Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 №2205084 пред`явлено до виконання з пропуском визначеного строку, що свідчить про незаконність рішення про відкриття виконавчого провадження та відповідних похідних рішень відповідача. Крім того, звертає увагу колегії суддів, що заява про примусове виконання та пред`явлення постанови департаменту ДВС не містить підпису особи, якою запис виконано.  
До матеріалів справи долучено пояснення Департаменту муніціпальної варти Луцької міської ради щодо поданої апеляційної скарги.
Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкладення розгляду справи за безпідставністю. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залищити без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.. Вказану постанову було надіслано за адресою проживання позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та вручена позивачу 23.08.2022, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
03.11.2022 до Луцького ВДВС у Луцькому районі надійшла заява Департаменту МВ ЛМР (вих. №27-43/3035/2022 від 27.10.2022) про примусове виконання постанови від 22.02.2022 DMV №2205084 та стягнення штрафу в подвійному розмірі 680,00 грн., до якої додано примірник вказаної постанови, у якій зазначено дату набрання чинності (23.08.2022) та вказано строк пред`явлення до виконання 3 місяці.
Постановою заступника начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі Самчука О. П. від 04.11.2022 відкрито виконавче провадження ВП №70219379 з виконання постанови №2205084, виданої 22.02.2022 Департаментом МВ ЛМР про стягнення з ОСОБА_2 на користь Департаменту МВ ЛМР 680,00 грн. штрафу.
Також, 04.11.2022 заступник начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі Самчук О. П. у виконавчому провадженні №70219379 виніс такі постанови:
- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 170,00 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження;
- про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 68,00 грн.;
- про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 918,00 грн..
Вважаючи вказані постанови незаконними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Розглядаючи позов, суд першої інстанціїї встановив, що у цій справі позивач оскаржує постанову від 04.11.2022 ВП №70219379 про відкриття виконавчого провадження з тієї підстави, що стягувач Департамент МВ ЛМР пропустив встановлений частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII тримісячний строк пред`явлення виконавчого документа (постанови Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084) до виконання, стверджуючи при цьому, що відлік строку пред`явлення спірного виконавчого документа до виконання розпочався з 22.02.2022 (дата прийняття постанови).
Однак, суд не погодився із такими доводами позивача та зазначив, що строк пред`явлення постанови Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084 до виконання дійсно становить три місяці (частина перша статті 12 Закону № 1404-VIII), однак звернув увагу на те, що такий строк згідно із частиною другою статті 12 Закону № 1404-VIII встановлюється для виконання вказаної постанови з наступного дня після набрання нею законної сили, а у спірному випадку дата прийняття постанови Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084 не відповідає даті набрання нею законної сили.
Оскільки за змістом частини другої статті 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, набирає законної сили, зокрема, після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, а матеріали справи підтверджують, що згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення постанова Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084 вручена 23.08.2022, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова заступника начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі Самчука О. П. від 04.11.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП №70219379 прийнята з дотриманням вимог Закону № 1404-VIII. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
За приписами частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Пунктами 2, 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
За правилами частин першої, другої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відповідно до частини п`ятої статі 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частинами другою, четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно із частиною другою статті 42 Закону № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Відповідно до частин першої – третьої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
За змістом частини другої статті 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 299 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
За приписами частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно із частинами першою – третьою статті 300-1 КУпАП у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення. 
У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню. 
У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги. 
Оскільки за змістом частини другої статті 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, набирає законної сили, зокрема, після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення.
Відтак, аналізуючи  наведені положення КУпАП, слід дійти висновку, що копія постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів підлягає врученню або надісланню особі, щодо якої винесено таку постанову, і така постанова набирає законної сили лише після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Відтак, колегія суддів вважає необгрунтованими та безпідставними покликання апелянта на те, що стягувач пропустив тримісячний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки судом вірно вказано про те, що строк пред`явлення постанови Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084 до виконання, згідно із частиною другою статті 12 Закону № 1404-VIII встановлюється для виконання вказаної постанови з наступного дня після набрання нею законної сили, а у спірному випадку дата прийняття постанови Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084 не відповідає даті набрання нею законної сили.
Матеріалами справи підтверджується та позивачем не спростовано, що згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення постанова Департаменту МВ ЛМР від 22.02.2022 DMV №2205084 вручена 23.08.2022. Відтак вірним є висновок суду про те, що зазначену постанову було пред`явлено стягувачем до примусового виконання з дотриманням тримісячного строку, передбаченого частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII.
Щодо твердження апелянта про те, що заява згідно якої постанова серії БМУ № 2205084 від 22 лютого 2022 року пред`явлена до примусового виконання не містить підпису будь якої уповноваженої особи, колегія суддів зазначає наступне.
Оскільки, заява про примусове виконання рішення від 27.10.2022 вих.№ 27-4/3035/2022 підписана заступником директора, начальником відділу демонтажів та евакуації департаменту муніципальної варти Куликом Романом шляхом накладання ЕЦП (електронно-цифрового підпису) через систему електронного документообігу «АСКОД», на заяві про примусове виконання міститься штрих-код, СЖ-код та сертифікат підписувана ОСОБА_3 з ідентифікаторами, за якими можна перевірити підписання вищезазначеного документа. Також, заява від 27.10.2022 скріплена гербовою печаткою Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (Ргіпі8сгееп результату переходу за (/Ж-код та аркуш внутрішнього погодження/підписання електронного документа додаємо).
Колегія суддів вважає, що заява про примусове виконання від 27.10.2022 є підписаною, шляхом накладання ЕЦП, через електронну систему документообігу, а паперова копія містить усі відомості про сертифікат підписувана заступника директора Кулика Р.В., ідентифікатори, за якими можна перевірити підписання документа, скріплена гербовою печаткою Департаменту муніципальної варти і Департамент надав підтвердження, що заява підписана шляхом накладання ЕЦП, то законних підстав повернення чи не відкриття виконавчого провадження за заявою Департаменту у виконавця Луцького відділу ДВС Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не було.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 140/7713/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 16 березня 2023 року