ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/13194/22	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Зуєвої Л.Є., Коваля М.П.,
при секретарі – Вовненко А.В.,
за участю представника апелянта – Стоянової О.О.,
представника відповідача – Осадцівої А.В.,
представника третьої особи – Карташова А.Г.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі за позовною заявою заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Одеської обласної державної (військової) адміністрації до    Овідіопольської селищної ради,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1  про визнання протиправним та скасування рішення, - 
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Овідіопольської селищної ради від 14.05.2021 № 291-VIII «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га»;
- стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір та перерахувати його на № UA808201720343100002000000564 в ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЄДРПОУ 03528552. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Овідіопольської селищної ради від 14.05.2021 № 291-VIII ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за його клопотанням від 19.01.2017 № В-020-42. Також 02.09.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу у Рокитнівському районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області Ничипоруком В.В. внесено до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 5123755100:02:001:1338, що розташована на території смт. Овідіополь Овідіопольського (наразі Одеський) району. Підставою для здійснення реєстрації земельної ділянки став проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ПП «Примула-Р» на виконання договору від 28.05.2021 № 65. Прокуратура Одеської області вважає рішення Овідіопольської селищної ради від 14.05.2021 № 291-VIII «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га» неправомірним та підлягаючим скасуванню, оскільки останнє суперечить вимогам п. «г» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону археологічної спадщини», так як вказана земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення. Така приналежність підтверджується інформацією Овідіопольської селищної ради від 04.02.2022 № 02-06/120/247/210, відповідно до якої земельна ділянка площею 2 га із кадастровим номером 5123755100:02:001:1338, що    знаходиться на території Овідіопольської селищної ради, розташована у межах пам`ятки археології національного значення та охоронної зони пам`ятки культурної спадщини місцевого значення. Овідіопольська селищна рада не є розпорядником вказаної земельної ділянки, оскільки остання, в силу закону, є земельною ділянкою виключно державної власності. Крім того, відповідно до листа Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 18.02.2022 №475/10/01-13/2-22/1229 (що надійшов до Одеської обласної прокуратури 15.04.2022 за №12960-22), на території земельної ділянки з номером 5123755100:02:001:1338 розташовані: об`єкт культурної спадщини національного значення «Городище», занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вiдповiдно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 928 (охоронний номер 150019-н), охоронна зона на пам`ятки історії місцевого значення - Аджидерська фортеця (залишки бастіону та рову), побудована ОСОБА_2 у 1793 році, прийнята під охорону держави рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 25.12.1984 № 652 як пам`ятка місцевого значення, а також курганний насип - місце стародавнього поховання. В свою чергу, у приватній власності не можуть перебувати землі під об`єктами історико-культурного призначення (об`єктами культурної спадщини), а у комунальній власності ще й не можуть перебувати землі, на яких розташовані пам`ятки археології (крім полів давніх битв). Відтак, розпорядником спірної земельної ділянки є саме держава в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації, а не орган місцевого самоврядування – Овідіопольська селищна рада, якою в порушення вимог законодавства, із перевищенням повноважень прийнято спірне рішення. При цьому, Овідіопольська селищна рада погоджується з позицією прокурора щодо незаконності власного рішення від 14.05.2021 за № 291-VIII та констатує, що останнє прийнято на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 у справі № 420/227/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, заступник керівника Одеської обласної прокуратури надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, щодо протиправної поведінки селищної ради під час прийняття незаконного рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки, що належить до земель історико-культурного призначення прокурором до суду були надано наступні докази: інформацію Овідіопольської селищної ради від 04.02.2022 № 02- 06/120/247/210, відповідно до якої частина земельної ділянки із кадастровим номером 5123755100:02:001:1338 площею 2 га, що знаходиться на території Овідіопольської селищної ради Одеської області, розташована у межах пам`ятки археології національного значення та охоронної зони пам`ятки культурної спадщини місцевого значення; лист Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 18.02.2022 №475/10/01-13/2-22/1229 (що надійшов до Одеської обласної прокуратури 15.04.2022 за №12960-22), на території земельної ділянки із кадастровим номером 5123755100:02:001:1338 розташовані: об`єкт культурної спадщини національного значення «Городище», занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України відповідно до постанови Кабінету7 Міністрів України від 03.09.2009 № 928 (охоронний номер 150019-Н), охоронна зона пам`ятки історії місцевого значення - Аджидерська фортеця (залишки бастіону та рову), побудована ОСОБА_2 у 1793 році, прийнята під охорону7 держави рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 25.12.1984 № 652 як пам`ятка місцевого значення, а також курганний насип - місце стародавнього поховання. Апелянт вказує, що жодної оцінки вказаним доказам, оцінки оскаржуваного рішення з урахуванням наявності нових обставин, які підтверджуються вказаними доказами та не були відомі під час прийняття судами рішень у справах №509/1350/17 та №420/227/20, Одеським окружним адміністративним судом у даному оскаржуваному рішенні не надано. Обласною прокуратурою у позовній заяві обґрунтовано та доведено, що Овідіопольською селищною радою під час розгляду клопотання ОСОБА_1 , взагалі не досліджувалось питання належності спірної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення (відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 19, ст. 53 Земельного кодексу України, ст. 1, Закону України «Про охорону археологічної спадщини», ст. 2, ч. 2 ст. 17, 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації»), а також те, що зазначена земельна ділянка є землею виключно державної власності та не може бути передана у комунальну, та більш того, із комунальної у приватну власність (враховуючи вимоги ч. 1 ст. 54, п. «в» ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України, ч. 6 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини»). Апелянт зазначає, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про те, що оскаржуване рішення Овідіопольської селищної ради є актом індивідуальної дії, створює наслідки лише для ОСОБА_1 та вичерпує свою дію подальшим прийняттям Овідіопольською селищною радою Одеського району Одеської області рішення від 28.10.2021 № 666-VIII щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Апелянт вказує, враховуючи те, що Овідіопольська селищна рада не є власником спірної земельної ділянки, не мала повноважень щодо розпорядження нею, а також враховуючи встановлену законодавством заборону щодо передачі із державної у комунальну або приватну власність земель історико-культурного призначення, до яких і відноситься земельна ділянка, прийняття селищною радою рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення саме спірної земельної ділянки, яке створило передумови для її відчуження у власність фізичній особі, прямо суперечить вимогам законодавства.
Ухвалами колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Кравченка К.В., суддів Джабурії О.В., Вербицької Н.В. від 09 січня 2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Одеської обласної державної (військової) адміністрації та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи – адвокат А. Г. Карташов зазначає, що станом на момент прийняття рішення Овідіопольська селищна рада була зобов`язана надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою на підставі судового рішення у справі № 420/227/20.  У ході розгляду справи № 420/227/20 судоми розглядалася Схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Овідіопольського району Одеської області (оригінал якої наявний у Державному фонді документації із землеустрою за номером 2009 РФ 080ДОВ000001 ДФ-7184), в якій не містилось жодних обмежень щодо використання запитуваної земельної ділянки, а сама ділянка лише частково відповідно до даного документу знаходилася в існуючій охоронній зоні об`єкта культурної спадщини (зображення 1), однак це не виключало можливості її використання для сільськогосподарських потреб (в межах охоронної зони, однак за межами розташування самої пам`ятки), оскільки вказане питання мало досліджуватися на стадії розробки проекту землеустрою та його затвердження (до речі вже на стадії розробки проекту землеустрою землевпорядником з огляду на відомості ДЗК щодо даної схеми відображено відповідні обмеження у наданій прокурором землевпорядній документації). Більше того, питання належності земельної ділянки до тієї чи іншої категорії земель досліджувалося у межах справи № 420/227/20, що також відображено у рішенні суду першої інстанції. Представник третьої особи вказує, що як вбачається з Розпорядження Овідіопольської районної державної
адміністрації від 14 вересня 2011 року № 971 «Про погодження переліків земельних ділянок, які залишаються в державній власності, та тих, які передаються до земель
комунальної власності територіальної громади смт. Овідіополь на території Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (в межах населених пунктів)», з урахуванням змін, внесених Розпорядженням Голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 12 січня 2012 року за № 34 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 14 вересня 2011 року № 971» земельна ділянка в межах якої О. Видрою подано клопотання, передана у власність територіальної громади смт. Овідіополь за цільовим призначенням - ведення товарного с/г виробництва в категорії - землі с/г призначення. Навіть станом на 2011-2012 роки запитувана О. Видрою земельна ділянка та земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти культурної (археологічної) спадщини «Городище» (національного значення) та «Аджидерська фортеця» (місцевого значення), були різними земельними ділянками і спірна земельна ділянка не входила до земель, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини - такі ділянки були чітко розмежовані як землі комунальної та державної власності. Стверджувані прокурором порушення мають розглядатися за позовом в адміністративній справі про скасування рішення астрового реєстратора, а не надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Саме по собі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не тягне за собою жодних негативних наслідків ні для Овідіопольської селищної ради, ні для держави, ні для будь-якого іншого суб`єкта правовідносин, а саме оскаржуване рішення, як вже було зазначено вище прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним на той час законодавством та вичерпало свою дію. З огляду на зазначене, представник третьої особи просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби. зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини поширюються на усі розташовані в межах цих територій та об`єктів землі незалежно від їх цільового призначення. Межі території, на яку поширюються такі обмеження, визначаються відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» і зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації. науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини. Відомості про зазначені обмеження у використанні земель вносяться до Державного земельного кадастру. Такою науково-проектною документацією є Історико-архітектурний опорний план смт Овідіополь Одеської області, затверджений Овідіопольською селищною радою, який відображає вказані охоронні зони. Оскільки відповідна документація була затверджена Овідіопольською селищною радою 14.05.2021 року, а клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах охоронних зон пам`яток культурної спадщини гр. ОСОБА_1 надав ще 19.01.2017 року, очевидно, що на час подання відповідного клопотання селищна рада не володіла достатніми доказами для визначення меж вказаних пам`яток та їх охоронних зон. Лише листом від 20.07.2021 року № 01-13/3360 Департамент культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (далі-Департамент) підтвердив, що ділянка, яка відводиться гр. ОСОБА_1 знаходиться в охоронній зони пам`ятки археології національного значення Городіще Овідіополь та повідомив Овідіопольську селищну раду, що відповідно до діючого законодавства Департамент не має повноважень щодо розгляду та погодження документації із землеустрою, пов`язаною з територією пам`яток національного значення та їх охоронних зон, оскільки це відноситься до повноважень Міністерства культури та інформаційної політики України. Вказаним листом Департамент також звернув увагу, що землі, на яких розташовані пам`ятки, належать до земель історико-культурного призначення та перебувають виключно у державній власності. Таким чином, використання вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не передбачено. Також, представник відповідача зауважує, що при прийнятті рішення селищної ради місцезнаходження бажаної до відведення земельної ділянки визначалось, як орієнтовне, відповідно до наданих графічних матеріалів, в свою чергу саме проект землеустрою, під час складання якого відбувається формування земельної ділянки визначає її точне місцезнаходження та відповідність бажаному місцю розташуванню. Станом на даний час наявний розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 , до якого входить перелік обмежень у використанні земельної ділянки, в якому міститься інформація про охоронну зону навколо об`єкта культурної спадщини, яка становить 1.6708 га. Представник відповідача зазначає, що вказана інформація не могла бути відома Овідіопольській селищній раді на етапі надання дозволу на розробку проекту землеустрою. З огляду на зазначене, представник відповідача просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії: головуючого судді Кравченка К.В., суддів Джабурії та Вербицької Н.В. від 25 січня 2023 року заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури про відвід колегії суддів задоволено. Відведено колегію суддів у складі: головуючого судді по справі Кравченка К.В. та суддів Джабурія О.В. і Вербицької Н.В. від розгляду адміністративної справи №420/13194/22.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2023 року, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя – Кравець О.О., судді – Зуєва Л.Є., Коваль М.П.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: судді-доповідача Кравця О.О., суддів – Зуєвої Л.Є., Коваля М.П. від 01 лютого 2023 року було прийнято до свого провадження апеляційну скаргу заступника керівника Одеської    обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 з посади, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуюча суддя – Шевчук О.А., судді – Зуєва Л.Є., Коваль М.П.
Ухвалою колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Шевчук О.А., суддів Зуєвої Л.Є., Коваля М.П. від 28 лютого 2023 року прийнято справу за адміністративним позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Одеської обласної державної (військової) адміністрації - до свого провадження, призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2017 року ОСОБА_1 , як учасник бойових дій подав клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка була зареєстрована за № В-020-42.
25 січня 2017 року відбулося засідання постійної комісії з питань земельних відносин, адміністративно-територіального устрою та охорони навколишнього природного середовища Овідіопольської селищної ради, про що свідчить протокол засідання даної комісії від 25 січня 2017 року № 32, згідно якого позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства «з огляду на   ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Рішення Овідіопольської селищної ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області від 17 жовтня 1996 року № 57 «Про затвердження генерального плану розміщення будівництва в смт. Овідіополь», Рішення XXVI сесії V скликання Овідіопольської селищної Овідіопольського району Одеської області від 25 липня 2008 року № 968-V «Про затвердження містобудівного обґрунтування розміщення котеджної забудови в АДРЕСА_1 , житловий масив «Козацьке поле», Рішення XXX сесії VI скликання Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 19 березня 2013 року № 801-VI «Про актуалізацію існуючої містобудівної документації», Рекомендацій постійної комісії з питань земельних відносин, адміністративно-територіального устрою та охорони навколишнього природного середовища.
01 лютого 2017 року відбулася сесія Овідіопольської селищної ради, на якій прийнято рішення № 360-VІІ «Про розгляд заяв громадян щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» згідно якого позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
20 квітня 2017 року вважаючи вказане рішення протиправним в частині відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивач звернувся до суду (справа № 509/1350/17).
22 серпня 2018 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Овідіопольської селищної ради від 01 лютого 2017 року № 360-VІІ в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зобов`язано Овідіопольську селищну раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,000 га згідно його клопотання від 19 січня 2017 року за № В-020-42.
22 січня 2019 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення Овідіопольського районного суду в частині зобов`язання Овідіопольської селищної ради надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки скасовано та прийнято нову постанову, якою зобов`язано селищну раду повторно розглянути заяву позивача від 19 січня 2017 року за № В-020-42.
26 лютого 2019 року відбулося засідання постійної комісії із земельних відносин, адміністративно-територіального устрою та охорони навколишнього природного середовища Овідіопольської селищної ради, про що свідчить протокол засідання даної комісії, згідно якого комісія повторно винесла на розгляд сесії Овідіопольської селищної ради заяву ОСОБА_1 від 19.01.2017р. за № В-020-42.
06 березня 2019 року Овідіопольською селищною радою прийнято рішення № 1014-VІІ «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким селищна рада відмовила у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Крім цього, спірна земельна ділянка, перебувала в оренді у гр. ОСОБА_4 для ведення товарною сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 512355100:02:001:0260).
Після закінчення терміну дії договору оренди (03.07.2007 року) до 31.12.2012 року поновлення або продовження вказаного договору не відбулося, у зв`язку з чим, відомості про земельну ділянку за кадастровим номером 512355100:02:001:0260 не є складовою Державного реєстру земель та не підлягали перенесенню до Державного земельного кадастру згідно вимог пункту 4       Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр».
Відповідно до державної статистичної звітності станом на 30.01.2020 року про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями вищевказана земельна ділянка обліковується у рядку « 96» - землі, не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів. Категорія земель та цільове призначення цієї земельної ділянки не визначені.
Селищною радою рішення щодо визначення категорії земель та цільового призначення земельної ділянки орієнтовною площею 32 га, що розташована в АДРЕСА_1 ), не приймалося.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року по справі № 420/227/20 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка на яку претендує позивач не має належним чином встановленої категорії, що унеможливлює вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Овідіопольської селищної ради від 06 березня 2019 року № 1014-VІІ «Про розгляд заяви громадянина України ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»; зобов`язано Овідіопольську селищну раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,000 га згідно його клопотання від 19 січня 2017 року за № В-020-42.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із того, що в спірних правовідносинах вирішується питання саме про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надання якого не призводить до автоматичного виділення земельної ділянки особі, та є лише однією зі стадій реалізації особою права на отримання земельної ділянки у власність.
Крім цього, колегія суддів критично поставилася до посилань представника відповідача, визначених у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що відсутні дані державного земельного кадастру, які б визначали запитувану земельну ділянку як віднесену до категорії сільськогосподарського призначення, а також того, що відповідного рішення сільською радою з цього приводу не приймалось, оскільки: по-перше, така підстава не визначена       ст.118 ЗК України; по-друге, вказана підстава не визначена селищною радою в оскаржуваному рішенні як підстава для відмови (оскаржуване рішення посилається на розроблений план зонування, тоді як у відзиві представник акцентує увагу на невизначеності саме категорії земельної ділянки).       
Вказане, на переконання суду, свідчило про протиправність рішення Овідіопольської селищної ради від 06 березня 2019 року № 1014-VІІ «Про розгляд заяви громадянина України ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».
За результатом розгляду даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що підстави, визначені селищною радою в оскаржуваному рішенні, для відмови у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою, не відповідають законодавству, а інші підстави визначені не були.                               
Крім цього, клопотання позивача про надання дозволу на розробку проектів землеустрою розглядалось відповідачем двічі, зокрема, востаннє на виконання рішення суду повторно розглянути таке клопотання.       
Також, оскільки відмова у наданні скаржнику дозволу на розробку проекту землеустрою з формальних підстав була повторною і визнана незаконною у судовому порядку, може бути досить тривалою, на що вказувала протиправна поведінка відповідача, а також створює перешкоди у реалізації заявнику гарантованого йому законодавством права, то в даному випадку належним і ефективним способом захисту порушеного права судом було обрано саме зобов`язання Овідіопольську селищну раду надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою.
В подальшому, 14 травня 2021 року відбулася сесія Овідіопольської селищної ради, на якій на виконання рішення суду прийнято рішення за № 291-VII «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га».       
Крім цього, Овідіопольською селищною радою частково був виконаний обов`язок щодо сплати штрафів, які були накладені П`ятим апеляційним адміністративним судом в межах судового контролю за виконанням судового рішення. Так, на користь ОСОБА_1 було перераховано 7058,00 грн., 6231,41 грн., 45400,00 грн., 7788,59 грн., що підтверджуються копіями платіжних доручень.
Відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 по справі № 420/227/20, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року виконана, Овідіопольською селищною радою частково сплачені штрафи, які були накладені П`ятим апеляційним адміністративним судом в межах судового контролю за виконанням судового рішення, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення заяви відповідача про визнання виконавчого документу по справі №420/227/20, а саме ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 року, 03.03.2021 року, 22.04.2021 року в частинах стягнення штрафів до Державного бюджету України такими, що не підлягають виконанню, згідно положень частини 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України.
02.09.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу у Рокитнівському районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області Ничипоруком В.В. внесено до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 5123755100:02:001:1338, що розташована на території смт. Овідіополь Овідіопольського (наразі Одеський) району. Підставою для здійснення реєстрації земельної ділянки став проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ПП «Примула-Р» на виконання договору від 28.05.2021 № 65.
Крім того, згідно матеріалів справи, Овідіопольська селищна рада Одеського району Одеської області рішенням від 28.10.2021 № 666-VIII відмовила ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. 
В основу даного адміністративного позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Одеської обласної державної (військової) адміністрації до Овідіопольської селищної ради покладено твердження про те, що на території земельної ділянки із кадастровим номером 5123755100:02:001:1338 розташовані: об`єкт культурної спадщини національного значення «Городище», занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вiдповiдно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 928 (охоронний номер 150019-Н), охоронна зона пам`ятки історії місцевогозначення Аджидерська фортеця (залишки бастіону та рову), побудована ОСОБА_2 1793 році, прийнята під охорону держави рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 25.12.1984 № 652 як пам`ятка місцевого значення, а також курганний насип - місце стародавнього поховання, що вiдповiдно до вимог ст. 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» відноситься до археологічного об`єкту.
Враховуючи зазначені обставини, наявність у Міністерства культури та інформаційної політики повноважень щодо захисту інтересів держави з питань додержання вимог законодавства під час використання земель історико-культурного призначення, на виконання вимог, передбачених ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Одеською обласною прокуратурою 06.06.2022 за №15/1/1-611вих-22 на адресу Міністерства скеровано повідомлення про виявлений за результатами вивчення стану законності факт порушення Овідіопольською селищною радою вимог законодавства під час прийняття спірного рішення.
Водночас, Міністерством культури та інформаційної політики жодних заходів щодо усунення виявлених порушень вимог земельного законодавства та законодавства про охорону культурної спадщини, допущених Овідіопольською селищною радою, протягом розумного строку вжито не було, зі змісту інформації від 04.07.2022 за №06/18/550-22, наданої у відповідь на запит обласної прокуратури вбачається, що Міністерство обмежилось лише наданням iнформацiї про те, що запитів щодо інформації про режимоутворюючі об`єкти культурної спадщини та обмеження у використанні земельної ділянки із кадастровим номером 5123755100:02:001:1338 не надходило, інформація згідно електронної бази даних документообігу Міністерства про режимоутворюючі об`єкти культурної спадщини та обмеження у використанні земельної ділянки, розташованої на території Овідіопольської селищної ради Одеської області не надавалась.
Одеська обласна прокуратура наголошує, що Міністерству культури та інформаційної політики України надано можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення, чого Міністерством протягом розумного строку з моменту виникнення порушення, а також повідомлення про виявлення відповідного порушення прокурором зроблено не було.
Крім того, Департаментом культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації повідомлено, що листом від 21.07.2021 за №01-13/3360 останнім Овідіопольська селищна рада повiдомлялась про те, що департамент не має повноважень щодо погодження землевпорядної документації, пов`язаної з територією пам`яток національного значення та їх охоронних зон.
Окрім того, Одеською обласною прокуратурою 29.08.2022 за №15/1/1 1196 их-22 повторно повідомлено Одеську обласну державну (військову) адміністрацію про виявлені порушення вимог законодавства під час прийняття Овідіопольською селищною радою спірного рішення з метою надання вказаному органу державної влади можливості самостійно відреагувати та вжити заходи, спрямовані на усунення порушень інтересів держави.
При цьому, з листа Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`ектів культурної спадщини Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 12.09.2022 за №1780/10/01-12/2-22, наданим у відповідь на повідомлення прокурора від 29.08.2022 за №15/1/1-1196вих-22, у зв`язку із відсутністю фінансування на судові витрати та обмеженими можливостями останній не звертався до суду із відповідним позовом.
Враховуючи викладене, Одеською обласною державною адміністрацією, не зважаючи на повідомлення Одеської обласної прокуратури про факт прийняття Овідіопольською селищною радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки державної власності історико-культурного призначення жодних заходів, спрямованих на усунення порушень вимог законодавства не вжито, позовної заяви про визнання незаконним та скасування спірного рішення до суду не направлено.
Таким чином, задля того, щоб інтереси держави не залишились незахищеними, Одеська обласна прокуратура звернулась із даним позовом також і в інтересах держави в особі Одеської обласної (військової) адміністрації, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване в даній справі рішення від 14.05.2021 № 291-VIII «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га» прийнято Овідіопольською селищною радою на виконання судового рішення у справі № 420/227/20, яке в силу вимог ст. 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з положеннями пункту 19 частини першої   статті 4 КАС України   індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Індивідуально-правові акти адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією.
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове   рішення,   яке   набрало   законної   сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Виконання судового рішення є безумовним обов`язком суб`єкта владних повноважень, якому воно адресовано. Відтак, рішення чи дії, ухвалені (вчинені) всупереч судового рішення, яке набрало законної сили, є протиправними. 
Судові рішення повинні виконуватися незалежно від того, чи мають сторони сумнів у їх законності. Законність судових рішень може ставитися під сумнів лише шляхом подання апеляційної чи касаційної скарги. Дії судді під час розгляду справи можуть бути предметом перевірки за відповідною дисциплінарної скаргою.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №826/3525/17.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені в обґрунтування позову доводи не можуть бути підставою для переоцінки рішень (дій) суб`єкта владних повноважень, оскільки правомірність його рішень та дій оцінюється на час їх вчинення
Твердження позивача у апеляційній скарзі про те, що рішення Овідіопольської селищної ради від 14.05.2021 № 291-VIII «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га» є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки останнє суперечить вимогам п. «г» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону археологічної спадщини», так як вказана земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення є  неспроможними, оскільки це рішення прийнято 14 травня 2021 року на сесії Овідіопольської селищної ради на виконання рішення суду. 
В подальшому обставини прийняття зазначеного рішення в аспекті достатності та повноти виконання судового рішення були предметом судового контролю П`ятого апеляційного адміністративного, за результатами якого суб`єкта владних повноважень - Овідіопольську селищну раду неодноразово було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за невиконання судового рішення. У підсумку такого судового контролю, відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 по справі № 420/227/20, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року виконана.
В даному випадку судом реалізована його контрольна судова функція (зовнішній позавідомчий контроль), яка покликана встановити відповідність дій та рішень суб`єкта владних повноважень певним принципам, стандартам, правилам поведінки. За змістом таке судове провадження є як передумовою, так і попередньою перевіркою наявних передбачених законодавством умов для подальшої реалізації органом дискреційного повноваження з надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. 
Попередній (превентивний) судовий контроль має на меті перевірку умов для вчинення певних дій чи прийняття рішень до їх вчинення суб`єктом владних повноважень. В цьому випадку суд фактично виконує правоохоронну функцію, оскільки у разі відмови в задоволенні позову акти (дії або рішення), які були предметом судового розгляду, не будуть вчинені.
При вирішенні даного адміністративного позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Одеської обласної державної (військової) адміністрації до Овідіопольської селищної ради, судом не досліджується поведінка суб`єкта владних повноважень щодо видання спірного рішення на виконання судового рішення і суд не розглядає питання щодо того, чи були дотримані процедури формування земельної ділянки у порядку відведення земельної ділянки із земель державної/комунальної власності. При цьому при вирішенні даного спору, який стосується наявності правових та фактичних підстав для скасування спірного рішення, суд не може визначити, які ще заходи з боку суб`єкта владних повноважень можливі або вимагалися, з урахуванням предметом цього спору.
Оскаржуване в даній справі рішення від 14.05.2021 № 291-VIII «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га» прийнято Овідіопольською селищною радою на виконання судового рішення у справі № 420/227/20, яке в силу вимог ст. 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання. 
При цьому, судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи зроблено вірний висновок про те, що відповідач протиправно повторно відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, що свідчить про відсутність у відповідача наміру прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення є актом індивідуальної дії, створює наслідки лише для ОСОБА_1 та вичерпує свою дію подальшим прийняттям Овідіопольською селищною радою Одеського району Одеської області рішення від 28.10.2021 № 666-VIII щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року – залишити без змін.
          Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 29.03.2023 року.

Головуюча суддя:                                                                                       О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                           Л.Є. Зуєва 

          Суддя:                                                                                                           М.П. Коваль