КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  757/6746/22                                                                            Головуючий у І-й інстанції - Константінова К.Е.
апеляційне провадження № 33/824/2805/2022                                            Доповідач Заришняк Г.М.
 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 листопада   2022 рокуСуддя Київського апеляційного суду  Заришняк Г.М., при секретарі Осадченко І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  адвоката Мохнюка  Дмитра Михайловича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову  Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року, якою притягнуто  до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює кур`єром компанія «Формат С», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року визнано ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000  грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1  рік.
Стягнуто  з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір, що становить 496 рн.20 коп. 
З  постанови слідує, що   ОСОБА_1 26.11.2021 року о 21 год. 20 хв. в м. Києві по вул. М. Бойчука, керував транспортним засобом Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, всупереч вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудну камеру АА00452, АА00743.
На дану постанову  адвокат Мохнюк  Д.М., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій  просив  скасувати постанову про адміністративне правопорушення, закрити адміністративне провадження відносно  ОСОБА_1 у  зв`язку з відсутністю  у його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУаАП.
Апелянт вважає, що справу розглянуто поверхнево, без врахування  фактичних обставин  по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений  з порушенням та не відповідає фактичним обставинам справи. 
Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження  постанови суду, посилаючись при цьому на те, що  апелянт не був повідомлений про розгляд даної адміністративної справи, повний текст оскаржуваної постанови  апелянт отримав лише 22 серпня  2022 року. Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною  п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається  апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення  цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи,  а тому вважаю причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського  районного суду м. Києва від 22 травня  2022 року поважними,  а  клопотання   таким, що  підлягає задоволенню.
 В судовому засіданні суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Вивчивши матеріали  адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить  до наступних висновків.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
   Так, суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне  правопорушення від 27 травня  2022 року, відеозаписом із нагрудної камери співробітників поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не проводили  перевірку  на ознаки алкогольного  сп`яніння, не  можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.
Частиною ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;  передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів; вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, законодавством не тільки не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.
Так, за правилом  ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі - Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція № 1452/735).
Вказані  нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.1 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» чітко передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
У пунктах 2,3 розділу I Інструкції № 1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.  Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За таких обставин, співробітник поліції  вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки п.2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Посилання  в апеляційній скарзі на те, що  записи з відео камери поліцейських не можуть бути належним доказом, оскільки не є безпреревними, не  можуть бути підставою для скасування постанови суду.
Судами  було досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні суду першої та апеляційної  інстанції. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує факт керування транспортним засобом та відмовляється пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано на боді-камеру співробітників поліції, аргументуючи свою відмову завершенням робочого дня.
Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, суд першої інстанції  правильно визнав його належним і допустимим доказом у даній справі.
Адвокатом Мохнюком  Д.М. та ОСОБА_1 не було зауважень щодо  достовірності вказаного відеозапису,  ОСОБА_1 підтвердив, що це дійсно він на відеозаписі.
Крім того, як слідує із відеозапису,  ОСОБА_1 погодився на те, що потрібен тверезий водій, що також було зафіксовано  на відеозапису.
Твердження апеляційної скарги  про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений  з порушенням та не відповідає фактичним обставинам справи, також не заслуговують на увагу, оскільки судами не  встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення,  дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП  тапункту 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735.
Доводи апеляційної скарги  про відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, не приймаються  до уваги, оскільки  вказана обставина не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як вже зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер та в медичній установі, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядок №1103 дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.
            Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, суд приходить до  висновку, що твердження   ОСОБА_1 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених  як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові, і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.  Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
         Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -
 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Поновити адвокату Мохнюку  Дмитру Михайловичу, який діє  в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови  Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року
            Апеляційну скаргу адвоката Мохнюка  Дмитра Михайловича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову  Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року - залишити без змін.
           Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                            Заришняк Г.М.