УХВАЛА

22 грудня 2022 року 
м. Київ
справа №360/507/21
адміністративні провадження №К/9901/33182/21, №К/9901/34795/21, №К/9901/41050/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,     Мельник-Томенко Ж.М.,
за участю:
секретаря судового засідання - Івашко А.І.,
представника відповідачів - Омельченко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Головченка Артема Олександровича - представника позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №360/507/21
за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення про неуспішне проходження прокурором атестації, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки, провадження в якій відкрито
за касаційними скаргами Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року (у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченко І.В.),
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою Луганської обласної прокуратури на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №360/507/21 (№К/9901/33182/21).
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №360/507/21 (№К/9901/34795/21).
Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2022 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №360/507/21 (№К/9901/41050/21).
Ухвалою Верховного Суду від 14.07.2022 касаційні скарги Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та ОСОБА_1 об`єднано в одне касаційне провадження, а справу призначено до письмового розгляду за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2022 року справу призначено до касаційного розгляду у судовому засіданні на 23.08.2022 о 15 год. 00 хв. В подальшому, розгляд справи було відкладено на 22.12.2022 на 14:00 год.
08 грудня 2022 року на електронну пошту Верховного Суду від адвоката Головченка Артема Олександровича - представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення провадження у справі, в якій представник позивача просить зупинити провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №360/507/21 до набрання законної сили рішення Конституційного Суду України в справі №3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року №113-IX.
В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначає, що в провадженні Конституційного Суду України перебуває справа за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України № 113-IX та, враховуючи, що при винесенні спірних рішень у цій справі відповідачі керувались нормами зазначеного Закону, конституційність якого наразі є предметом розгляду Великої Палати Конституційного Суду України, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення Конституційним Судом України справи №3/116(20), тому провадження у справі № 360/507/21 необхідно зупинити.
В судовому засіданні 22 грудня 2022 року представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви адвоката Головченка Артема Олександровича - представника позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №360/507/21 та просила відмовити у її задоволенні.
Вирішуючи питання про можливість задоволення зазначеної заяви, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення Конституційним Судом України рішення за результатом розгляду справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.
Водночас згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «Конвенція») кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
За правилами статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» норми Конвенції і практика Європейського суду з прав людини (далі - «ЄСПЛ», «Суд») є джерелами права для судів України.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду і ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (§ 124 рішення у справі «Kudla v. Poland», § 30 рішення у справі «Vernillo v. France», § 43 рішення у справі «Frydlender v. France», § 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland», § 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» та ін.).
Не вдаючись до детального аналізу практики ЄСПЛ із питання, що розглядається, Верховний Суд нагадує про відображений у § 45 Рішення у справі Frydlender v. France (заява №30979/96) висновок Суду, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків (див. Caillot v. France, № 36932/97, § 27, 4 червня 1999 року). Далі Суд знову зазначає, що працівник, який вважає, що роботодавець неправомірно відсторонив чи звільнив його, має важливий особистий інтерес до забезпечення швидкого судового розгляду питання законності цього заходу, оскільки трудові спори за своєю природою вимагають оперативного вирішення, враховуючи вагомість цього питання для зацікавленої особи, яка через звільнення втрачає засоби для існування (див. рішення Obermeier v. Austria від 28 червня 1990 року, § 72, та рішення Caleffi v. Italy від 24 травня 1991 року, § 17)».
Отже, тривале зволікання судами з розглядом трудових спорів, різновидом яких є спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, ставить під загрозу дотримання з боку України пункту 1 статті 6 Конвенції.
Подібні висновки щодо застосування згаданих норм процесуального права висловлені у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року в адміністративній справі №826/25204/15, прийнятій у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду.
Перевіривши доводи представника позивача, колегія суддів вважає, що заявник у зазначеній заяві належним чином не обґрунтував наявності зв`язку між очікуваним рішенням Конституційного Суду України за наслідками розгляду згаданим конституційним поданням і предметом цього спору, в тому числі не конкретизував, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи без попереднього вирішення органом конституційної юрисдикції зазначеного подання.
Крім того, згадане конституційне провадження за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" розглядається з 26 червня 2020 року. Станом на момент касаційного розгляду справа залишається нерозглянутою, що додатково викликає сумнів у доцільності подальшого зупинення провадження у цій справі.
Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, висловлених зокрема, у постановах від 03 червня 2021 року в справі №200/5488/20-а, від 11 червня 2021 року у справах №№ 360/2794/20, 360/2209/20.
Підсумовуючи наведене, підстави для зупинення провадження у цій справі відсутні, а тому заява адвоката Головченка Артема Олександровича - представника позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №360/507/21 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 236, 248, 344, 355,   359 КАС України, Верховний Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви адвоката Головченка Артема Олександровича - представника позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №360/507/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.
В повному обсязі судове рішення складено 27 грудня 2022 року.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду