П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року                                                                                             м. Київ
 
Справа №753/14327/20
Провадження № 22-ц/824/4283/2023

            Резолютивна частина постанови оголошена 13 березня 2023 року
            Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року
 
            Київський апеляційний  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                        судді-доповідача  Стрижеуса А.М., 
                        суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Карпенка В.Р.
сторони:         
позивач          ОСОБА_1 ,
відповідачі      ОСОБА_2 , Київська міська рада,
третя особа    Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом Фесуном Назаром Володимировичем, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року, ухваленого у складі судді Зотько Т.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 , Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також кошти, що зберігаються на депозитному (банківському) рахунку № НОМЕР_1 . 
Позивачка зазначала, що з 23 лютого 2012 року, ОСОБА_3 проживав з нею однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Проживали вони в квартирі ОСОБА_1 , що належить їй на праві власності, яка знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_3 , позивачка звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак листом 
від 05 липня 2019 року № 2219/02-14, її повідомили, що для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно буде надати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім ОСОБА_1 з пропущенням строку на прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 
ОСОБА_1 просила встановити факт проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею однією сім`єю у період з 23 лютого 2012 року по день його смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом передано на розгляд Деснянського районного суду міста Києва за підсудністю.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року апеляційну скаргу Годні А. А. , діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року залишено без змін.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі.
У підготовчому судовому засіданні від 03 березня 2021 року, ухвалою постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання суд залучив до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Шістнадцяту Київську державну нотаріальну контору. 
У підготовчому судовому засіданні від 27 квітня 2021 року, ухвалою постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання судом було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Від представника Київської міської ради 09 березня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якій просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на той факт, що надані позивачкою докази не є достатніми для задоволення заявлених нею вимог та просив суд слухати справу у відсутності їх представника.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом задоволено частково.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 23 лютого 2012 року по 17 червня 2019 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Встановлюючи факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 23 лютого 2012 року по 17 червня 2019 року, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених вимог в цій частині.
Відмовляючи у задоволенні іншої частини заявлених вимог, суд першої інстанції зробив висновок про те, що питання щодо набуття позивачкою права на спадкування за законом у четверту чергу повинно бути вирішено саме в межах спадкової справи в позасудовому порядку з урахуванням встановленого в судовому порядку факту та вимог статті 1258 ЦК України, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання за позивачкою права на спадкування майна померлого в якості спадкоємиці четвертої черги за законом.
04 жовтня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Фесун Н. В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майн в інтересах сім?ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов?язків. Тобто стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження умов, які б визначали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сім?єю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 24 жовтня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом Фесуном Н. В., на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 
2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом.
Витребувано з Деснянського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 753/143278/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом.
24 січня 2023 року матеріали цивільної справи № 753/143278/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом надійшли до Київського апеляційного суду.
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.
            06 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - Годня А. А. подав до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суд ум. Києва від 11 серпня 202 року залишити без змін.
            Відзив мотивовано тим, що матеріали справи містять належні до допустимі докази, як підтверджуються факт спільного проживання ОСОБА_1 до ОСОБА_2 однією сім?єю без реєстрації шлюбу.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Фесун Н.В. підтримав доводи апеляційної скарги.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат  Годня А.А. проти доводів апеляційної скарги заперечували.
 
Представник Київської міської ради та шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Аргументи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року в частині позовним вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю.
Апеляційна скарга не містить аргументів щодо незгоди з рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права на спадкування майна в якості спадкоємиці четвертої черги за законом, а тому відповідно до правил частини першої статті 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18 червня 2019 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входить: квартира АДРЕСА_3 , а також кошти, що зберігаються на депозитному (банківському) рахунку № НОМЕР_1 . 
ОСОБА_1 звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Листом від 05 липня 2019 року № 2219/02-14, ОСОБА_1 повідомили, що для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно буде надати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Крім ОСОБА_1 з пропущенням строку на прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 .
Згідно акту про постійно проживаючих осіб від 07 квітня 2020 року № 07/04, що затверджений Головою правління ЖБК «Академічний-20» Чернишук В. П. , в квартирі 
АДРЕСА_4 протягом останніх 7 років постійно проживали та вели спільне господарство ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер за вищевказаною адресою 17 червня 2019 року. На зазначеному акті містяться підписи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є сусідами позивачки та проживають в будинку по АДРЕСА_5 . 
Як вбачається з Договору № 1 оренди квартири що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 від 01 серпня 2013 року, ОСОБА_3 здав в строкове платне користування ОСОБА_9 по лютий 2019 року, єдине житло, що належало йому на праві власності
Згідно з Договором оренди квартири АДРЕСА_3 від 23 березня 2019 року, ОСОБА_3 здав в строкове платне користування власну квартиру ОСОБА_10 .
Відповідно до Декларації № 0001-Н02Т-2600 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу зазначено адресу проживання ОСОБА_3 , а саме: 
АДРЕСА_2 . Виписка з медичної картки амбулаторно хворого ОСОБА_3 містить аналогічне зазначення адреса місця проживання хворого.
Факт смерті ОСОБА_3 в квартирі позивачки за адресою: 
АДРЕСА_2 , в тому числі, підтверджується копією матеріалів кримінального провадження та постановою про закриття кримінального провадження.
Як вбачається з наданих суду чисельних копій квитанцій про сплату комунальних послуг та з виписок банку, саме позивачкою здійснювались оплати, як за адресою власної квартири, так і за адресою належної померлому квартири АДРЕСА_3 .
Крім того, 18 червня 2019 року ОСОБА_1 зверталась до Київської місцевої прокуратури №2 з заявою про видачу їй тіла цивільного чоловіка ОСОБА_3 , з яким вона проживала у цивільному шлюбі з 23 лютого 2012 року.
Аналогічна заява від 18 червня 2019 року була подана ОСОБА_2 до Київської місцевої прокуратури №2 з якої вбачається, що вона просила надати дозвіл на поховання двоюрідного брата ОСОБА_3 його цивільній дружині - ОСОБА_1 , з яким остання проживала у цивільному шлюбі з 23 лютого 2012 року, інших родичів у нього немає.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
               Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
               Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі 
№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі 
№ 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
            Надаючи оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, Київський апеляційний суд встановив таке:
- згідно акту про постійно проживаючих осіб від 07 квітня 2020 року № 07/04, що затверджений Головою правління ЖБК «Академічний-20» Чернишук В. П. , в квартирі 
АДРЕСА_4 протягом останніх 7 років постійно проживали та вели спільне господарство ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер за вищевказаною адресою 17 червня 2019 року. На зазначеному акті містяться підписи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є сусідами позивачки та проживають в будинку по АДРЕСА_5 ;
- з довідки від 07 квітня 2020 року № 06/04, виданої ЖБК «Академічний-20» вбачається, що ОСОБА_3 разом з позивачкою з 2012 року проживав та вів спільне господарство;
- згідно Договору № 1 оренди квартири що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 від 01 серпня 2013 року, ОСОБА_3 здав в строкове платне користування ОСОБА_9 по лютий 2019 року, єдине житло, що належало йому на праві власності;
- згідно Договору оренди квартири 
АДРЕСА_3 від 23 березня 2019 року, ОСОБА_3 здав в строкове платне користування власну квартиру ОСОБА_10 ;
- відповідно до Декларації № 0001-Н02Т-2600 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу зазначено адресу проживання ОСОБА_3 , а саме: 
АДРЕСА_2 . Виписка з медичної картки амбулаторно хворого ОСОБА_3 містить аналогічне зазначення адреса місця проживання хворого;
- факт смерті ОСОБА_3 в квартирі позивачки за адресою: 
АДРЕСА_2 , в тому числі, підтверджується копією матеріалів кримінального провадження та постановою про закриття кримінального провадження;
- згідно наданих суду чисельних копій квитанцій про сплату комунальних послуг та з виписок банку, саме позивачкою здійснювались оплати, як за адресою власної квартири, так і за адресою належної померлому квартири АДРЕСА_3 ;
- 18 червня 2019 року ОСОБА_1 зверталась до Київської місцевої прокуратури № 2 з заявою про видачу їй тіла цивільного чоловіка ОСОБА_3 , з яким вона проживала у цивільному шлюбі з 23 лютого 2012 року;
- 18 червня 2019 року ОСОБА_2 до Київської місцевої прокуратури № 2 була подана заява, з якої вбачається, що вона просила надати дозвіл на поховання двоюрідного брата ОСОБА_3 його цивільній дружині - ОСОБА_1 , з яким остання проживала у цивільному шлюбі з 23 лютого 2012 року, інших родичів у нього немає.
Зібрані по справі докази достовірно та об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_3 з ОСОБА_1 у період з 23 лютого 2012 року по 17 червня 2019 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим доказам і дійшов правильного висновку обґрунтованість позовних вимог  ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу.
            Аргументи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
            Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Фесуна Н. В. без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю- без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення в цій частині відсутні.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Фесуна Н. В. без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11серпня 2022 року в частині - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Фесуном Назаром Володимировичем, залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради, третя особа - Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                                     А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                       Л.Д. Поливач
 
                                                                                  О.І. Шкоріна