Дата документу 03.04.2023 Справа № 335/3379/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 335/3379/22                                            Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/719/23 Крамаренко І.А.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       Головуючого:                Бєлки В.Ю.
               Суддів:                        Кухаря С.В.
                               Онищенка Е.А.

       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, посилаючись на те, що 12 серпня 2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ у справі №333/4309/19 за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 29.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
У Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 5988067 з примусового стягнення аліментів, проте свої обов`язки щодо утримання дитини відповідач не виконує.
06 жовтня 2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя розмір аліментів змінено на стягнення 1/4 частини доходів боржника. У зв`язку з чим, виконавцем винесено постанову від 20.01.2022 року про зміну реєстраційних дій у виконавчому провадженні.
13 червня 2022 року заступником начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено розрахунок заборгованості. 
Станом на 01.06.2022 заборгованість складає 43 928,27 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 вже стягнуто пеню з несплату аліментів в розмірі 19 738,83 грн. за заборгованістю за період з 01.07.2019 року по 31.07.2021 року.
Отже, пеню на заборгованість з 29.07.2019 року по 31.07.2021 року нараховано за період з 01.08.2021 року по 01.06.2022 року (304 дні прострочки).
Пеню на заборгованість з 01.08.2022 року по 01.06.2022 року нараховано за кожен день протсрочки до 01.06.2022 року.
Пеня за несплату аліментів за серпень 2021 року у сумі 510,00 грн. становить 1 395,30 грн. Так розрахунок здійснено за кожен наступний місяць.
Із врахуванням обмеження у відповідності до ч.1 ст.196 СК України, нарахована пеня в розмірі 96 345,57 грн. обмежується сумою боргу, яка становить 43 928,27 грн.
Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 43 928,27 грн. та стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по травень 2022 року (включно) у розмірі 24 802,29 грн.
Розстрочено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2023 у справі ЄУН 335/3379/22, у частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, строком на 12 (дванадцять) місяців шляхом сплати суми рівними частинами по 2 066,86 грн., щомісяця.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 7 500,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір розміром 992,40 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
У апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази по справі. Залишилось поза увагою суду, що у адвоката позивача відсутні законні підстави бути представником позивача у суді та діяти в її інтересах, оскільки наданий договір правничої допомоги не підписаний особисто позивачем, тобто є нікчемним. Відповідно оформлений адвокатом ордер про надання правничої допомоги також є нікчемним, який не створює будь яких правових наслідків, в тому числі і бути представником позивача у суді. Не враховано, що витрати на правову допомогу стягнуті безпідставно. Посилання на те, що кошти, на підставі приходного ордеру, які начебто позивач надала особисто, є необґрунтованими, оскільки позивач з 2017 року знаходиться за межами України, та проживає у Республіці Польша, та спростовує факт особистої оплати. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким провадження у справі закрити.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду оскаржується ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правову допомогу, в іншій частині рішення не оскаржується та не переглядається.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.
Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
1. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
2. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої та дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24 листопада 2020 року між адвокатом Коломоєць І.В. та громадянкою ОСОБА_2 укладено договір № 2411/2020 про надання правничої допомоги.
Повноваження адвоката Коломоєць І.В. на представництво інтересів ОСОБА_2 підтверджені ордером серії АР № 1061933 на надання правничої допомогу від 14 вересня 2021 року.
Згідно наданого адвокатом Коломоєць І.В., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №1085, договору № 2411/2020 від 24 листопада 2020 року розрахунку судових витрат позивача, ОСОБА_2 надано правову допомогу на загальну суму 7 500 грн.
Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт/правничих послуг від 22 листопада 20202 року ОСОБА_2 прийняла, а адвокат Коломоєць І.В. надала правничі послуги на вказану суму, претензій сторони не мають.
Квитанцією до прибуткового касового ордеру №29 від 22 листопада 2022 року підтверджено оплату цих послуг.
Отже, стороною позивача надано відповідні докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 7 500,00 грн. є співмірним зі складністю справи і наданими адвокатом послугами та підтвердженим матеріалами справи.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку. 
Підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 03 квітня 2023 року.

               Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка
                                                       
Судді:                                                                С.В. Кухар

                                                               Е.А. Онищенко