Справа № 462/2066/22                        Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/1778/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
без участі сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, третя особа на стороні позивача: Залізничний відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про скасування рішень про реєстрацію права власності на єдине нерухоме майно та поновлення порушеного права,-

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, третя особа на стороні позивача: Залізничний відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про скасування рішень про реєстрацію права власності на єдине нерухоме майно та поновлення порушеного права.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, третя особа на стороні позивача: Залізничний відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про скасування рішень про реєстрацію права власності на єдине нерухоме майно та поновлення порушеного права -визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 .
Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Не погоджується з підставами повернення позовної заяви позивачу, а саме, що суду не зрозуміло, які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, невірно визначено суб`єктний склад сторін по справі. Звертає увагу, що суб`єктний склад сторін по даній категорії спорів визначено виходячи з позиції Великої Палати Верхавного Суду та судової практики.
Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23 лютого 2023 року, є дата складення повного судового рішення – 24 лютого 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви  ОСОБА_1 суд виходив з тих обставин, що позивач не у повній мірі усунув вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, третя особа на стороні позивача: Залізничний відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про скасування рішень про реєстрацію права власності на єдине нерухоме майно та поновлення порушеного права – залишено без руху та вказано строк – протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
В ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року зазначено, що 
позивачу слід на виконання вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначити у позовній заяві позовну вимогу чи позовні вимоги до цих відповідачів, а також викласти обставини, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, якщо він вважає Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христину Романівну належними відповідачами у справі, в іншому випадку – виключити даних осіб з числа відповідачів. 
01 липня 2022 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій з посиланням на позиції Великої Палати Верховного Суду, зазначає, що належним відповідачем у даній справі є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», а Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христину Романівну є третьою особою.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що у встановлений строк вказані судом недоліки позовної заяви позивач не у повній мірі усунув. 

Проте з таким висновком суду першої інстанції неможливо погодитись, виходячи з таких підстав.

Вимоги до позовної заяви викладені в ст. 175 ЦПК України.
Зокрема, ч. 3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5); відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10).
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 6 ст. 175 ЦПК України).
Згідно положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).
Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
У рішенні від 13 січня 2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.

Отже, виходячи з вказаних норм, повертаючи позовну заяву з підстав того, що суду цілому є незрозумілим, які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, невизнані чи оспорювані вказаним у позовній заяві відповідачем Акціонерним товариством «Альфа-Банк», та невірно визначено суб`єктний склад сторін по справі, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Окрім того, суд першої інстанції фактично на стадії відкриття провадження у цій справі вдався до оцінки доказів наданих позивачем в обґрунтування позову у цій справі, що можливо лише за результатами розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті відповідно до вимог ст. ст. 89, 244-245, 264, ч. 4 ст. 265 ЦПК України.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2022 року позивачем на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надана заява з виправленими недоліками, а отже, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ЦПК України.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ч.6 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року – скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Р.П. Цяцяк