ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                  Головуючий суддя у першій інстанції: Карп`як О.О.

19 січня 2023 року	Львів	Справа № 380/3245/22 пров. № А/857/15997/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року   у справі № 380/3245/22 за адміністративним позовом Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області   про визнання  протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
09.02.2022р. позивач, фізична особа – підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області у якому просив суд:
-   визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку (3 група) яке оформлене листом від 29.10.2020р.  № 42445/13-01-54-04;
- зобов`язати прийняти рішення про реєстрацію фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку (3 група) з 28.10.2020р., шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.08.2022р. позов задоволено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління ДПС у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду   від 30.08.2022р скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2020р. ФОП ОСОБА_1  зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 28.10.2020р. внесено відповідний запис за 2004150000000113209 та взятий на облік в Головному управлінні ДПС у Львівській області (код за ЄДРПОУ 43143039).
ФОП ОСОБА_1 вважав себе належним чином зареєстрованим платником єдиного податку з 28.10.2020р., подав податкові декларації з єдиного податку та платив єдиний внесок.
09.12.2021р. Головне управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090) надіслав позивачу лист №31953/17/6/13-01-24-07 яким повідомив про те, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.
05.01.2022р. ФОП ОСОБА_2 звернувся до Головного управління ДПС у Львівській області із запитом надати копію відповідного рішення про відмову в реєстрації платником єдиного податку та надати копії податкових повідомлень-рішень за якими станом на 28.10.2020р. визначено податковий борг за податком на землю, оскільки таких документів не отримував.
У відповідь на вказаний запит, відповідач надіслав ФОП ОСОБА_2 лист від 12.01.2022р. № 5/ЗП/13-01-24-07 в якому повідомив що 29.10.2020р. Головне управління ДПС у Львівській області відмовив у внесенні його до реєстру платників єдиного податку у зв`язку з тим, що за даними АІС «Податковий блок» за позивачем станом на 28.10.2020р. обліковується борг по земельному податку в розмірі 291,97грн. в Яворівському районі Львівської області, що підтверджується листом від 29.10.2020р. №42445/13-01-54-04
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В п. 299.10 ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.
Із змісту п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України видно, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;
5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;
6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;
7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;
8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;
9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Отже, з наведеного видно, що передумовою анулювання податковим органом реєстрації платником єдиного податку третьої групи є наявність у такого платника податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
При цьому, системний аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновків про те, що рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку повинно прийматись останнім на підставі акта перевірки.
Іншими словами, алгоритм виключення платника з реєстру платників єдиного податку включає в себе: 1) проведення перевірки платника єдиного податку; 2) складання акта перевірки, в якому зафіксовані порушення платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених главою 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України; 3) прийняття рішення про виключення такого платника з реєстру платників єдиного податку.
Колегія суддів зазначає, що із змісту листа Головного управління ДПС у Львівській області від 29.10.2020р. №42445/13-01-54-04 видно, що відповідач, відмовляючи позивачу у реєстрації платником єдиного податку, не навів підстави, які ст.299 ПК України, для прийняття рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку.
Податковий орган відмовив позивачу у реєстрації платником єдиного податку з підстав, передбачених пп.291.5.8 п.291.5 ст.291 ПК України, оскільки на день подання заяви у позивача обліковується податковий борг по коду платежу 18010700 (Земельний податок з фізичних осіб) в сумі 351, 79 грн., в Личаківському районі Львівської області; по коду платежу 18010700 (Земельний податок з фізичних осіб) в сумі 291, 97 грн., в Яворівському  районі Львівської області.
Системний аналіз положень п.299.6 ст.299, п. 291.5 ст.291 ПК України дає підстави для висновків, що визначальним у даному випадку є факт наявності у позивача податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб  в розмірі 643, 76 грн.
          Однак, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що у листі Головного управління ДПС у Львівській області від 12.01.2022р. № 5/ЗПІ/13-01-24-07 “Про надання відповіді” на запит про надання інформації (в порядку Закону України “Про доступ до публічної інформації) позивача зокрема повідомлено про наступне:
          “Відповідно з обліковими даними АІС “Податковий блок” станом на 28.10.2020р. у фізичної особи ОСОБА_1 , (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ) обліковується податковий борг за 2015 – 2019 роки в загальній сумі – 351,67 гривень по земельному податку з фізичних осіб, нарахований за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується  податковими  повідомленнями – рішень, а саме:
№ 6312- від 28.12.2015р. на суму 14, 80 гривень;
№ 6705-1301 від 07.06.2016р. на суму 84, 16 гривень;
№ 7844-1305 від 23.05.2017р. на суму 89,21 гривень;
№ 6495-1312-1306 від 09.02.2018р. на суму 89, 21 гривень;
№ 13123-5213-1306 від 03.04.2019р. на суму 89, 12 гривень.
          Вказані повідомлення – рішення надіслані через відділення Укрпошти за податковими адресами, а саме:
-2015-2017 роки – Вроців,ст. Горішок;
- 2018 рік – м. Львів, вул. Копача, 23
- 2019 рік – м. Львів, вул. Старознесенька, 51.
          Відповідно з даними АІС “Податковий блок” станом на 28.10.2020р. обліковується за позивачем борг по земельному податку в сумі 291,97 гривень в Яворівському районі Львівської області.”.
          В пп.265.1.3 п.265.1 ст.265 ПК України передбачено, що плата за землю є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 цього Кодексу належить до місцевих податків.
          п.269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
          Згідно  п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою,  встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
          Податкове зобов`язання згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
          За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг – сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
          Отже, необхідною умовою для визнання суми грошового зобов`язання платника податків податковим боргом є її узгодження у встановленому законом порядку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що грошове зобов`язання ФОП ОСОБА_1 по земельному податку з фізичних осіб, нараховане на підставі податкових повідомлень-рішень за № 6312- від 28.12.2015р. на суму 14, 80 гривень; № 6705-1301 від 07.06.2016р. на суму 84, 16 гривень; № 7844-1305 від 23.05.2017р. на суму 89,21 гривень; № 6495-1312-1306 від 09.02.2018р. на суму 89, 21 гривень; № 13123-5213-1306 від 03.04.2019р. на суму 89, 12 гривень,  не вважається узгодженими, а тому не є податковим боргом в розумінні вимог ПК України, оскільки належних і допустимих доказів надсилання (вручення) позивачу податкових повідомлень – рішень, по земельному податку з фізичних осіб за 2015р. – 2019р. апелянт не надав до суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції.
Зокрема, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючий орган не дотримав дотримав процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, що свідчить про протиправність оспорюваного рішення.
Крім того, апеляційний суд також враховує, що податковий орган не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку (3 група), яке оформлено листом від 29.10.2020р.  № 42445/13-01-54-04 підлягають до задоволення.
Разом з тим, колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції, що  з метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області прийняти рішення про реєстрацію фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку (3 група) з 28.10.2020р., шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Львівській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року   у справі № 380/3245/22– без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 19.01.2023