УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня2023 року
м. Київ
справа № 738/5/22
провадження № 51-1412 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, 
встановив:
Вироком  Менського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2  роки.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2022 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено. Ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2  роки.
В решті вирок районного суду залишено без зміни.
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішень суду першої та  апеляційної інстанцій щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень      ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
У поданій скарзі засудженийпосилається на неправильне застосування  судами закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосування закону, який не підлягає застосуванню, а також у відповідності до ч. 3 ст. 413 КПК України неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Проте засуджений належним чином не обгрунтовує, в чому саме полягали, на його думку, порушення, допущені судами першої та апеляційної інстанцій норм ст. 413 КПК України, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно                        з ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, окрім іншого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, а саме, показанням свідка ОСОБА_5 та висновку експерта № 317 від 03 серпня 2021 року, що у розумінні ст. 433 КПК України, не може бути предметом касаційного розгляду.
Також у поданій касаційній скарзі засуджений не конкретизує, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції та які доводи його апеляційної скарги цей суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять   днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                               ОСОБА_3