ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2022 р.           Справа№ 911/2793/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників:
від стягувача: Грищенко О.М. (Північний апеляційний господарський суд);
від боржника: не з`явився;
від органу ДВС: не з`явився;
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022
у справі № 911/2793/16 (суддя Кошик А.Ю.)
постановлену за результатом розгляду заяви № 17-2/08 від 17.08.2022
Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
про покладення на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 
у справі № 911/2793/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК "Трейдсервісгруп"
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт"
про стягнення 850,28 грн.
За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваної ухвали
Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі №   911/2793/16 заяву № 17-2/08 від 17.08.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/2793/16 задоволено частково. Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 5 700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відмовлено в задоволенні решти заяви щодо стягнення Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 13 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвала мотивована тим, що суд вважає заявлену до відшкодування вартість послуг адвоката за опрацювання матеріалів, що стосуються діяльності Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та складення відповідних документів в сумі 18 700,00 грн неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних та наданих адвокатських послуг з огляду на складність справи та обсягу правової допомоги, який дійсно був необхідним у даному спорі. З урахуванням фактичних обставин суд визначає належну та співмірну вартість наданих адвокатом послуг у справі в сумі 5 700,00 грн, чого достатньо для покриття витраченого адвокатом часу та дійсно необхідного обсягу послуг. Таким чином, з огляду на складність справи, необхідний обсяг адвокатських послуг та витрат часу адвоката, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 18 700,00 грн., стосовно якої подано заяву про розподіл, не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а їх стягнення з виконавчого органу становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, з огляду на що суд дійшов висновку про покладення на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 5 700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Також судом враховано, що під час розгляду питання щодо стягнення з органу ДВС витрат на професійну правничу допомогу, судом враховано, що позиції скаржника не змінювались, аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", викладені у скаргах на дії та бездіяльність органу ДВС поданих в межах справи №   911/2793/16 є практично аналогічними. При цьому, скаржником в усіх документах застосовано посилання на однакову судову практику, а також на аналогічні позиції Верховного Суду. Документи, що подавались Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" в межах справи № 911/2793/16, містили загальні обґрунтування та посилання на норми закону, наведена в документах позиція є універсальною та може бути використана заявником і у інших справах практично без внесення змін до відповідних документів. Значна кількість подібних справ за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" щодо стягнення з відділів ДВС витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду скарг на бездіяльність відділів свідчить про те, що правова позиція скаржника є сформованою та незмінною по суті, а коригується лише відповідно до фактичних обставин справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу на додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі №   911/2793/16, в частині здійснення розподілу судових витрат на правничу допомогу, до розгляду; апеляційну скаргу на додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022, в частині здійснення розподілу судових витрат на правничу допомогу задовольнити; додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022 скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про покладення на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу, передбаченому ст. 123, 126, 124, 129, 244, 344 ГПК України, в розмірі 13 000,00 грн; прийняти нове рішення, яким заяву про покладення на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123, 126, 124, 129, 244, 344 ГПК України, задовольнити повністю; стягнути із Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 18 700,00 грн, згідно із договором № 07-04-2021/8 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 07.04.2021.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, господарським судом першої інстанції, в частині прийняття рішення щодо розподілу та стягнення розміру судових витрат безпідставно здійснено відступлення від висновків та правових позицій Верховного Суду, про які, зокрема, було зазначено скаржником, та не враховано відповідних доводів, які були винесені Верховним Судом за результатами розгляду аналогічного роду касаційних скарг із врахуванням рішень Європейського Суду з прав людини, а висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).
Також, на думку скаржника, судом в порушення вимог статті 238 ГПК України, приймаючи ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі №   911/2793/16, поза увагою суду та без належного правового дослідження та оцінки залишено подані та існуючі докази у даній справі, а  ткож повноваження суду, можливість та процесуальний порядок щодо можливого зменшення судом заявлених до відшкодування судових витрат із врахуванням численних та сталих правових позицій Верховного Суду, зокрема й щодо тих, які були відповідно вказані заявником.
Скаржник вказує на те, що замовником витрати були понесені в період з 24.07.2020 по 12.08.2022, які деталізовні в акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.08.2022 до договору № 24-07-2020/4 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 24.07.2020, у розмірі 18   700,00 грн, тобто в період більше 24 місяців, тому ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" вважає обгрнутованим, незавищеним та правомірними до існування та стягнення розміру коштів у сумі 779,16 грн/місяць роботи адвоката згідно із поданою заявою, в той час як місячна оплата роботи та послуг згідно із договором та в межах даної справи є значно меншою, ніж встановлений мінімальний розмір прожиткового мінімуму у сумі 2   270,00 грн/місяць у 2021р. та у сумі 2   481,00 грн/місяць у 2022р., відповідно, та мінімального розміру заробітної плати у сумі 6   000,00 грн/місяць у 2021р та у сумі 6   500,00 грн/місяць у 2022р., відповідно.
Виходячи із матеріалів даної справи, скаржник вважає, що господарський суд першої інстанції безпідставно вдався до застосування "правового пуризму" надмірної процесуальної формальності, не здійснивши при цьому дотримання статті 238 ГПК України та застосування приписів норм ГПК, які, зокрема, містяться в ст.ст. 74-77, 86, 129, 232, 233, 240, 244 ГПК України.
Скаржник зазначає, що в розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Обєднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №   922/445/19). Натомість, матеріалами даної справи підтверджено, що від ВПВР Управління ЗПВР у Полтавській області Північно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Суми) до Господарського суду Київської області жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не надходило.
Скаржник просить врахувати, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обгрнутованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. (аналогічна правова позиція викладена в постановах Обєднаної Палати Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та Верховного Суду від 02.09.2021 у справі № 873/148/20 та від 27.10.2021 у справі № 873/109/21). У зв`язку із чим, висновок суду щодо відмови у задоволення до стягнення розміру додаткової винагороди (горонару) адвоката є протиправним та неправомірним.
Скаржник просить врахувати, що також однією із підстав для звернення до суду апеляційної інстанції із даною скаргою є відсутність у чинному законодавстві України правової норми та відповідного правового висновку на предмет та рахунок чи слід оскаржувати бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо порушення та не дотримання норм Закону України "Про виконавче провадження" в призмі невиконання рішення суду (періодично, по факту передчасного завершення виконавчого провадження, при майновій можливості здійснити виконання рішення суду за рахунок майна/активів боржника) вважати як зловживанням процесуальним правом відповідно до ст. 43 ГПК України. Адже, в інакшому випадку, зводиться нанівець та повністю нівелюється положення статті 341 ГПК України.
Скаржник вказує на те, що зазначені відшкодування судових витрат можуть бути в порядку регресу відшкодовано безпосередньо із державного виконавця, який власне і допустив підтверджені на сьогодні порушення норм чинного законодавства України в сфері виконання покладених на нього обов`язків примусового виконання рішення суду у даній справі, за рахунок отриманих ним на власну користь премій та/або надбавок за виконання інших виконавчих документів, а не наказів Господарського суду Київської області від 10.11.2016 у справі № 911/2793/16.
Узагальнені доводи заперечень на апеляційну скаргу
Письмових відзивів на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Узагальнені доводи письмових пояснень
У письмових поясненнях, поданих до суду 10.11.2022, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" просить врахувати, що в період з травня-жовтня 2022р. має місце зміна правової думки (власної процесуальної позиції) та/або підходу (принципів) до розподілу судових витрат Верховного Суду під головуванням судді Кібенко О.Р., зокрема, яка викладена у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №   910/4268/21, від 20.06.2022 у справі № 910/7126/20, від 24.10.2022 у справі №   910/4277/21 щодо здійснення судочинства під час розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, крім того, Верхованим Судом під головуванням судді Кібенко О.Р. під час розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу акцентовано увагу на тому, що повинно судом взято до уваги витрат часу на надання правової допомоги, витрати часу на забезпечення участі у відповідних судових засіданнях, складність правових питань, які постали у певній справі, оцінці діям інших учасників справи, необхідність професійного представництва в суді, який вирішує питання права, а не питання факту, що потребує від представника сторони відповідної кваліфікації та досвіду.
Також ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" просить зазначити, в чому саме (на що посилався місцевий господарський суд в оскаржуваному судовому рішенні) має зловживання процесуальними правами позивача, відповідно до статті 43 ГПК України під час захисту власних прав та інтересів, необхідності здійснення судового контролю за прийнятим рішенням, звертаючись до суду із відповідною скаргою на дії (бездіяльність) органу ДВС, відповідно до статті 341 ГПК України, а також, вказати, яким саме чином зміст, сутність та власні правові висновки судді, відповідно до постанови Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 співвідносяться та/або переплітаються із матеріалами даної справи.
ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" просить врахувати, що клопотання про обґрунтоване зменшення розміру витрат на правничу допомогу та заява про повне/часткове заперечення щодо їх розподілу, є різними процесуальними формами звернення до суду як за сутністю/змістом, так і за правовим наслідком такого звернення. Також такі тадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому, паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.
У додаткових письмових поясненнях, поданих до суду 13.12.2022, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" просить врахувати саму найновішу та найактуальнішу правову позицію Верховного Суду, в частині здійснення розподілу судових витрат на правничу допомогу, яка викладена та міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги
Відповідно до витягу із протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) - Гаврилюк О.М., судді: Зубець Л.П., Сулім В.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі № 911/2793/16. Призначено справу № 911/2793/16 до розгляду у судовому засіданні 16.11.2022.
Враховуючи обставини справи, воєнний стан, нез`явлення представників відповідачів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкладено розгляд справи № 911/2793/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі № 911/2793/16 до 20.12.2022. 
28.11.2022 від ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" супровідним листом до Північного апеляційного господарського суду подано докази відправлення на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК "Трейдсервісгруп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" оригіналу письмового повідомлення вих. № 25-1/11 від 25.11.2022 про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 911/2793/16, разом із примірниками відповідних ухвал.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №   911/2793/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" задоволено повністю. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК "Трейдсервісгруп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 50 000 грн. інфляційних витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 190 517,05 грн інфляційних витрат, 59 256,60 грн 3% річних та 4 121,97 грн судових витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК "Трейдсервісгруп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 375,03 грн судових витрат.
10.11.2016 на виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 видано відповідні накази на примусове виконання рішення.
До канцелярії Господарського суду Київської області 27.06.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла скарга № 27-2/06 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016.
До канцелярії Господарського суду Київської області 05.07.2022 надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" № 05-1/07 від 05.07.2022 на дії державного виконавця ВПВР УЗПВР у Полтавській області Північно-Східного МРУ МЮ (с. Суми) у цьому ж виконавчому провадженні щодо примусового виконання цього ж наказу суду.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2022 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" № 05-1/07 від 05.07.2022 прийнято до розгляду, об`єднано провадження за відповідною скаргою із провадженням за скаргою стягувача № 27-2/06 від 27.06.2022.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.08.2022 задоволено скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" № 27-2/06 від 27.06.2022 на бездіяльність та № 05-1/07 від 05.07.2022 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 у справі № 911/2793/16. Визнано за період з 13.06.2020 по 26.06.2022 неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 у справі № 911/2793/16. Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) усунути порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53251826 із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження". Визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 53251826 щодо прийняття постанови від 29.06.2022 про повернення без виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 № 911/2793/16 та скасувати її.
До канцелярії Господарського суду Київської області 19.08.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла заява № 17-2/08 від 17.08.2022 про покладення на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/2793/16.
Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" та адвокатом Грищенко О.М. укладено договір № 24-07-2020/4 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 24.07.2020.
Згідно з п. 1.1 вказаного договору, адвокат Грищенко О.М. зобов`язується надати замовнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, боржниками та Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), котрі виникли у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу, виданого на виконання рішення у даній справі, зокрема, з підготовки, написання різного роду заяв та клопотань, надання консультацій, представництва інтересів замовника в суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів, направлених на виконання умов та обов`язків за відповідним договором.
Як визначено п. 3.1 вказаного договору сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначаються в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи адвоката складає 900,00 грн. (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1. Договору). При цьому сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідно до регіону та/або Радами Адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт).
Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи Виконавця, зокрема, та не обмежується, становить:
- ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції 900,00 грн.;
- судові засідання - 1 500,00 грн./судове засідання у суді відповідної судової інстанції;
- побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 900,00 грн./год.;
- витрати (квитки, добові тощо) згідно підтверджуючих документів.
На підставі акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.08.2022 відповідно до договору № 24-07-2020/4 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 24.07.2020, за період із 24.07.2020 по 12.08.2022 виконавець передав, а замовник прийняв виконанні роботи та надані послуги, та за них відповідно сплатив кошти у передбаченому розмірі, а саме:
- зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи № 911/2793/16 в призмі існування та порушення Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прав та інтересів Замовника у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області вiд 10.11.2016 (1 год.);
- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань скарги на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області вiд 10.11.2016 у справі № 911/2793/16. Підготовка щодо подання до Господарського суду Київської області скарги (6 год.);
- організація, підготування та проведення процесуальної роботи по підготовці матеріалів, документів, доказів та інших обґрунтувань, пояснень, клопотань, тощо, котрі направленні на підтвердження вимог скарги, та були подані до суду протягом 06.07.2022 по 12.08.2022 (3 год.);
- витрати часу на прибуття до суду для участі у судовому засіданні та участь у судовому засіданні (06.07.2022 та 14.07.2022) (разом 4 800,00 грн);
- додаткова оплата (гонорар) адвоката на підставі пункту 3.8. договору № 24-07-2020/4 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 24.07.2020 у зв`язку і прийняттям позитивного для Замовника судового рішення у справі № 911/2793/16 за скаргою 2 200,00 грн.
Загальна вартість вказаних послуг склала 18 700,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі №   911/2793/16 заяву № 17-2/08 від 17.08.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/2793/16 задоволено частково. Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 5 700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відмовлено в задоволенні решти заяви щодо стягнення Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 13 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо наявності підстав для зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у даній справі, з огляду на наступне.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3-5 ст. 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №   922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №   922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №   755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом першої інстанції безпідставно, без урахування критерію розумності розміру правничої допомоги стягнуто з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" лише 5 700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, натомість колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується і із визначенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" розміру витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 18 700,00 грн, враховуючи викладене та наступне.
Так, у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" неодноразово зверталось до суду із заявами щодо діяльності/бездіяльності органу ДВС за різні періоди, але з аналогічних підстав. Відповідні скарги товариства були задоволені судом (ухвали суду від 31.10.2017, 08.05.2018, 14.02.2019, 09.04.2019, 23.01.2020, 16.07.2020, 12.08.2022 (2 ухвали).
Крім того, після розгляду скарг судом стягувались з органу ДВС витрати на правову допомогу (ухвали суду від 08.05.2018 (2 500,00 грн), 14.02.2019 (3 300,00 грн), 09.04.2019 (2500,00 грн), 06.02.2020 (4 000,00 грн), 30.07.2020 (7 400,00 грн).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, практика стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" з відділів ДВС витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з задоволенням скарг на бездіяльність державних виконавців є системною. В переважній більшості справ, у яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" зверталось до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців, його наступними діями було стягнення з відділів ДВС витрат на правничу допомогу. При цьому, в окремих справах витрати на професійну правничу допомогу з відділів ДВС стягувались по декілька разів, а суми, які підлягали до стягнення у декілька разів перевищують розмір боргу, щодо стягнення якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" зверталось до суду.
Під час розгляду питання щодо стягнення з органу ДВС витрат на професійну правничу допомогу, враховано, що позиції скаржника не змінювались, аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", викладені у скаргах на дії та бездіяльність органу ДВС поданих в межах справи № 911/2793/16 є практично аналогічними. При цьому, скаржником в усіх документах застосовано посилання на однакову судову практику, а також на аналогічні позиції Верховного Суду. Документи, що подавались Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" в межах справи № 911/2793/16, містили загальні обґрунтування та посилання на норми закону, наведена в документах позиція є універсальною та може бути використана заявником і у інших справах практично без внесення змін до відповідних документів. Значна кількість подібних справ за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" щодо стягнення з відділів ДВС витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду скарг на бездіяльність відділів свідчить про те, що правова позиція скаржника є сформованою та незмінною по суті, а коригується лише відповідно до фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за послуги передбачені п. 1, 2, 3 та 4 акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.08.2022 у розмірі 3 900,00 грн.
Так, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" у акті здачі-приймання виконаних робт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.08.2022 зазначає, що витрати часу на прибуття до суду для участі у судовому засіданні 06.07.2022 - 1 година (900грн), у судовому засіданні 14.07.2022 (скарги № 27-2/06 та № 05-1/07) - 1 година (900грн); участь у судових засіданнях 06.07.2022 та 14.07.2022 (скарги № 27-2/06 та № 05-1/07) із врахуванням надання пояснення, підтримання процесуальної та правової позиції - 1500,00 грн, відповідно за кожне засідання.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц).
Однак, як вбачається із протоколів судового засідання від 06.07.2022 та від 14.07.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" хоча був присутнім у судових засіданнях, проте ним не надавались пояснення в підтримку процесуальної та правової позиції, оскільки розгляд скарг відкладався на 14.07.2022 та 12.08.2022, відповідно, у зв`язку із нез`явленням у судове засідання інших сторін. 
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням принципу розумності та необхідності витрат на професійну правничу допомогу в частині витрат часу на прибуття до суду для участі у судовому засіданні 06.07.2022 та 14.07.2022 (скарги № 27-2/06 та № 05-1/07) та участі у відповідних судових засіданнях, та того, що явка учасників в судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення витрат на професійну правничу допомогу, у вказаній частині, у розмірі 2 500,00 грн. 
У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19  вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`Аязаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Тобто доводи скаржника про те, що зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги безпосередньо пов`язане з наявністю клопотання, є неправильними, оскільки перш за все суд має визначити, чи є обґрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує те, що відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суди перших інстанцій постановили ухвали та додаткові ухвали про стягнення з відділів ДВС на користь ТОВ "Ніко-Тайс" у 2021 році принаймні у 42 судових справах, а у 2020 році принаймні у 70 судових справах; при цьому в окремих справах витрати на професійну правничу допомогу з відділів ДВС стягувались по декілька разів. Суми, які підлягали до стягнення, коливаються від 1 980,00 грн до 10 000,00 грн та часто у декілька разів перевищують розмір боргу, щодо стягнення якого ТОВ "Ніко-Тайс" зверталось до суду.
В переважній більшості справ, у яких ТОВ "Ніко-Тайс" зверталось до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців, його наступними діями було стягнення з відділів ДВС витрат на правничу допомогу.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведена стягувачем у акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) сума адвокатських послуг є завищеним та нерозумним, оскільки у цьому випадку судом не вирішувався спір по суті, а лише надавалась оцінка діям/бездіяльності виконавчої служби під час виконання судового наказу, що не потребувати вчинення тих чи інших процесуальних дій, як під час розгляду спору по суті.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17.
З огляду на зазначене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу як "гонорару" у розмірі 1 100,00 грн, вважає, що цей розмір відповідає принципу розумності у даній справі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не залежить від періоду надання послуг, оскільки враховується саме обсяг надання таких послуг.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що в оскаржуваній ухвалі дії ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" не визнавались зловживаннями процесуальними правами.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду враховує те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму у розмірі 18 700,00 грн, є надмірним, особливо в умовах скорочення фінансування державної виконавчої служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи принцип розумності, необхідності заявлених витрат, враховуючи складність справи, у звязку із невідповідністю заявлених ТОВ "Ніко-Тайс" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 700,00 грн вимогам щодо розумності та необхідності таких витрат, дійшла висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням викладеного вище, та стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 7 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд неповно дослідив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про стягнення з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" лише 5 700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвала Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі №   911/2793/16 підлягає зміні, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі №   911/2793/16 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" задовольнити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.09.2022 у справі №   911/2793/16 (заява № 17-2/08 від 17.08.2022) змінити, виклавши резолютивну частину ухвали у наступній редакції:
"1. Заяву № 17-2/08 від 17.08.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (36014, м. Полтава, вул. Героїв Пожежників, 13; код ЄДРПОУ 43316700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (юридична адреса: 03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315; поштова адреса: 03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23; код ЄДРПОУ 38039872) 7 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
3. В решті відмовити.
4. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.".
3. Матеріали справи № 911/2793/16 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Текст постанови підписано 27.01.2023. 

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                В.В. Сулім