ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/6014/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1     
до Військової частини НОМЕР_1       
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, –
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 у жовтні 2022 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 29.01.2016 по 18.01.2018 включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29.01.2016 по 18.01.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року в сумі 75449,70 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1  залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви терміном десять календарних днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду: належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до  статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 надав клопотання, в якому зазначив, що останнім не пропущено строк звернення з позовом до суду, адже індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення (заробітної плати). Приписами трудового законодавства встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року позовну заяву  ОСОБА_1 повернуто.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що на момент звернення до суду з даним позовом, у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, у тому числі щодо спорів про належні до виплати суми заробітної плати (грошового забезпечення) та інші виплати, пов`язані з проходженням публічної служби, встановлюється місячний строк. При цьому, правові висновки Верховного Суду про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах, оскільки з 19.07.2022 набули чинності зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України, які відповідних положень не містять.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт звертає увагу, що після внесення змін до статті 233 Кодексу законів про працю України, останнім було подано адміністративний позов протягом трьох місяців. 
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Частинами 1-2 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року через систему «Електронний суд» звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом. 
У поданій позовній заяві ОСОБА_1 просить, зокрема, визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 29.01.2016 по 18.01.2018.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 29.01.2016 по 18.01.2018 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
У березні 2021 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою щодо виплати індексації грошового забезпечення. 
У квітні 2021 року позивач отримав відповідь на звернення, зокрема, розрахунок індексації грошового забезпечення, з яким останній не погодився, що стало підставою для звернення до суду з позовом.
 Суд апеляційної інстанції зазначає, що за характером спірних правовідносин даний спір є публічно-правовим з питань проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
За приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Також суд зазначає, що попередньою редакцією Кодексу законів про працю України (до 19.07.2022), а саме частиною 2 статті 233 було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Разом з тим 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від  01.07.2022  №  2352-IX. 
Вказаним Законом, зокрема, внесені зміни до Кодексу законів про працю України та викладено в такій редакції назву та частини першу і другу статті 233:
«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. 
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, – у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що починаючи з 20 липня 2022 року (наступного дня після набрання чинності вказаних змін), працівник не може звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, останній може звернутися у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Відповідно до частин 1 та 8 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
Разом з тим суд зазначає, що на момент звільнення з Військової частини НОМЕР_1 (січень 2018 року) та отримання від відповідача відповіді щодо нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення (квітень 2021 року) позивач не знав і не міг знати про зміни до частини 2 статті 233 КЗпП України, які відбулись 19.07.2022.
Суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Строки ж звернення до адміністративного суду з позовом обмежуються часом, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.
При цьому підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).
Враховуючи викладене, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права звернення із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.
Тобто, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Частиною 1 статті 58 України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач має право на поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, адже останній звернувся до суду з позовом протягом трьох місяців після набрання чинності відповідних змін до КЗпП України щодо строків звернення до суду. Зміна положень законодавства потребує певного адаптування суспільних правовідносин до таких змін, які мають визначатися розумними строками, що не враховано судом першої інстанції.
Відтак, за висновком суду апеляційної інстанції, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права, що є підставою для її скасування.
Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 280/6014/22 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з 02 січня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 02 січня 2023 року. 
                                   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров