Справа № 299/6772/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       02 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.,
суддів : Фазикош Г.В., Мацунича М.В. 
з участю секретаря: Чичкало М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року у складі судді Надопта А.А. у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
встановив :
29.12.2021 року Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до Виноградівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позов мотивовано тим, що 23.03.2019 року о 17-00 в м. Виноградів, на перехресті вул.І.Франка-Мала Польова трапилася дорожньо-транспортна пригода, де відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фольцваген», державний номерний знак « НОМЕР_1 » допустив зіткнення з транспортним засобом «Сеат», державний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області - справа №299/110721/19 від 01.09.2020 року провадження щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. 
На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.
Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ, Позивач) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ст. 29 Закону України № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортаої пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961 -IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Керуючись вищезазначеними нормами, потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-IV. Зокрема потерпіла особа подала Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.
Відповідно до Звіту № 3145 та інших документів позивач визначив, що сума регламентної виплати складає: 30369 грн. 26 коп. та сплатив її потерпілій особі.
З врахуванням того, що з боку відповідача ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь відшкодування в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 30369 грн.26 коп. та судові витрати.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.
На дане рішення Моторно (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявленого позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано обставини, які наведені в обґрунтування заявлених вимог, не дано їм належної оцінки та безпідставно відмовлено у заявленому позові.
В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.     
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 23.03.2019 року о 17-00 керуючи автомобілем «Фольцваген», державний номерний знак « НОМЕР_1 » на перехресті вул. І.Франка-Мала Польова в м. Виноградів, в порушення п.2.10 «а», підпункту «г» п.8.7.3, п.8.11 ПДР України, допустив зіткнення з транспортним засобом «Сеат», державний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст. ст.124, 122-4 КУпАП України. 
Постановою Виноградівського районного суду від 01.09.2020 року справу про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого у частині другій статті 38 КУпАП. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальності відповідальність відповідача не була застрахована (а.с.14).
Цивільно- правова відповідальність потерпілого ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ АСК «Інго Україна» при використанні транспортного засобу «Сеат», державний номерний знак « НОМЕР_2 » згідно полісу №АК /7970805 (а.с.13).
Згідно Звіту №3145 про оцінку автомобіля «Сеат», державний номерний знак « НОМЕР_2 » вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Сеат», державний номерний знак « НОМЕР_2 », в результаті його пошкодження при ДТП складає 30 369,26 грн.(а.с.15-35).
07 жовтня 2020 року МТСБУ на підставі наказу від 06 жовтня 2020 року відповідно до платіжного доручення № 22542855 від 07.10.2020 МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 в розмірі 30 369,26 грн.
Відмовляючи в задоволенні заявленого позову МТСБУ про стягнення з ОСОБА_1 суми сплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з його не обґрунтованості та недоведеності.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи, оскільки такий не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права .
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною першою ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Оскільки цивільно- правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 не була застрахована, позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 30 369,29 грн., відповідач, як особа, яка винна у настанні ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу шкоду у вказаному розмірі.
Доводи відповідача про те, що його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в судовому порядку не було доведено та не встановлено судовим рішенням, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Як вбачається з постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області 01вересня 2020 року, судом закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП у зв`язку закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченому ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Так, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення).
Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
У разі недоведеності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У цьому разі законом передбачено іншу підставу для закриття провадження у справі - відсутність події і складу адміністративного правопорушення ( п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).
Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18, від 26.10.2022 у справі №645/6088/18).
З огляду на те, що судом закрито провадження у справі саме з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а не у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про недоведеність вини відповідача у вчиненні ДТП, що сталася 23 березня 2019 року і відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу, та неправильно відмовив у заявленому позові 
Відповідно до ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.
З врахуванням наведеного рішення суду першої інтонації підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав 
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладається на відповідача у разі задоволення позову. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За пред`явлення позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., за подання апеляційної скарги – 3405 грн., загальний розмір сплаченого судового збору становить 5675грн. Дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                         п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 30 369 (тридцять тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок шкоди в порядку регресу та 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень сплаченого судового збору. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 13 березня 2023 року . 
Головуючий : 
Судді: