ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/5817/21  Номер провадження 22-ц/814/493/23	Головуючий у 1-й інстанції Янцовська Т.М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2023 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Хіль Л.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Мосіним Андрієм Володимировичем,
на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 січня 2022 року, постановлене суддею Янцовською Т.М.,
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:
       01.09.2021 ОСОБА_1 звернулась в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь 89 341,72 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 5 000,00 грн. моральної шкоди. 
       В обґрунтування підстав позову зазначає, що 27.09.2020 о 06-30 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку №27/1 по майдану Героїв Небесної Сотні в м.Харкові, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не виконав вимог п.16.11 ПДР та допустив зіткнення з автомобілем Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивачка. У результаті ДТП її автомобілю завдані механічні пошкодження. Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту їх розмір становить 432 951,40 грн., що значно перевищує вартість транспортного засобу до ДТП, яка складала 247 672,53 грн., вартістю транспортного засобу з урахуванням пошкоджень під час ДТП 40 987,44 грн., різницею вартості матеріального збитку 206 685,09 грн. 
       Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.10.2020 (справа №646/5939/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
       Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault Logan д.н.з. НОМЕР_3 відповідності до полісу №АО 1856851, застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», тому у зв`язку із настанням страхового випадку позивачка звернулась до страховика, яким у межах ліміту страхового відшкодування, частково відшкодовано завдану шкоду та здійснено виплату на загальну суму 127 400,00 грн.
       Різницю між фактичним розміром збитків (206 685,09 грн.) та страховим відшкодуванням (127 400,00 грн.), що склала 79 285,09 грн., включно із нарахуваннями в порядку ст.625 ЦК України 10 056,63 грн., заявляє до стягнення із відповідача, а також 5 000,00 грн. моральної шкоди. При обрахуванні розміру моральної шкоди позивач посилається на зміну її нормального способу життя, необхідність використовувати для пересування не свій власний транспортний засіб та прикладати зусиль для придбання іншого автомобіля. 
       Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.01.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволено частково. 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. та 30,00 грн. судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір матеріальної шкоди, заявленої до стягнення, а також нарахувань в порядку ст.625 ЦК України. Разом із цим, суд визнав наявними підстави для відшкодування моральної шкоди, спричиненої ДТП, постановивши до стягнення 3 000,00 грн., керуючись принципами розумності та справедливості. 
Позивач, в чиїх інтересах діє представник – адвокат Мосін А.В., оскаржила рішення районного суду до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані положеннями ст.ст.1166,1188,1194 ЦК України щодо підстав відшкодування майнової шкоди; а також позиції Верховного Суду, сформованої у справі №753/21303/16-ц, за змістом якої обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Належними доказами на підтвердження суми матеріального збитку є звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постановах від 13.11.2019, 31.10.2019, 25.07.2019, ухвалених відповідно у справах №520/8867/15-ц, №522/1597/15-ц, №221/6180/16-ц.
Наголошує, що у цій справі наявний звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 14.10.2020 №426/10-20, яким визначено вартість матеріального збитку, економічну необґрунтованість ремонту транспортного засобу, та який безпідставно залишений поза увагою суду першої інстанції.
Зазначає, що районний суд безпідставно, не навівши мотивів, відхилив доводи позивача щодо отримання нею страхової виплати у розмірі 127 400,00 грн. При цьому суд визнав доведеним, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», яка в порушення норм ЦПК України не надала доказів здійснення страхових виплат.
Вважає, що районний суд порушив норми процесуального закону, постановивши заочне рішення, про що вона, позивач, не заявляла. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Мосіним А.В., на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.01.2022.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що27.09.2020 о 06-30 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м.Харкові по м-н Небесної Сотні, біля будинку 27/1, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав переваги у русі автомобілю Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, унаслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України. У результаті вказаних дій ОСОБА_2 транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.
Співробітниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107322 від 27.09.2020 відносно ОСОБА_2 .
Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.10.2020 (справа №646/5939/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн./а.с.9/
Із наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, убачається, що власником даного транспортного засобу є позивачка ОСОБА_1 ./а.с.10/
Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №426/2010-20, складеного 14.10.2020 СОД ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN LEAF, р.н. НОМЕР_2 , становить 247 672,53 грн.; вартість відновлювального ремонту, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 432 951,40 грн.; вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП 40 987,44 грн.; ринкова вартість легкового автомобіля марки до моменту ДТП - 247 672,53 грн./а.с.11-29/
Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір інфляційних втрат за період із 27.09.2020 по 31.08.2021 склав 7 849,22 грн.; відсотків за користування грошовими коштами за цей же період - 2 207,41 грн./а.с.30,31/
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін./а.с.35/
Відмовляючи у стягненні матеріальної шкоди, районний суд виходив із підстав недоведеності належними та допустимими доказами її розміру. Зокрема, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, не надано доказів щодо обставини сплати ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивачки страхової виплати, її розміру, підстав, відповідного розрахунку. У зв`язку із наведеним суд визнав відсутніми підстави для стягнення збитків у порядку ст.625 ЦК України.
Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивачки внаслідок пошкодження належного їй майна, ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд визнав необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав. 
       За змістом частини першої статті 280 ЦПК України проведення заочного розгляду справи можливе за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
       У доводах апеляційної скарги позивач заперечує проти такого вирішення справи, пов`язуючи із цим порушення її права, як позивача, на обґрунтування власних доводів. Зокрема, до апеляційної скарги додано доказ, який не становив предмет дослідження суду першої інстанції лист ПрАТ «СК «Український Страховий стандарт» вих. №183/В від 12.08.2021.
       Апеляційний суд приймає до уваги, що розгляд цієї справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, про що постановлена ухвала від 22.10.2021./а.с.35/ Копія такої ухвали надсилалася позивачці та повернута без вручення адресату із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання»/а.с.38/ За відсутності фіксації отримання судової кореспонденції, колегія суддів погоджується, що у позивача були наявними законні очікування, що докази на підтвердження розміру страхового відшкодування та його виплати, будуть надані третьою особою ПрАТ «СК «Український Страховий стандарт», яка, на відміну від позивача, отримала ухвалу суду 01.11.2021./а.с.39/.
       Враховуючи, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів не вбачає підстав для застосування п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, яка має місце у випадку, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
       Проте вбачає підстави для прийняття до уваги нового доказу, який не становив предмет дослідження суду першої інстанції - лист ПрАТ «СК «Український Страховий стандарт» вих. №183/В від 12.08.2021, який з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, не був поданий до суду першої інстанції.
       Так, зі змісту листа ПрАТ «СК «Український Страховий стандарт» вих. №183/В від 12.08.2021 убачається, що 29.09.2020 за вх. №301 від ОСОБА_4 (в інтересах ОСОБА_1 ) було отримано повідомлення про настання ДТП від 27.09.2020 за полісом №АО/1856851.
       01.10.2020 та 16.10.2020 (додатковий огляд), у відповідності до вимог ст.34.1 та ст.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», призначеним Страховиком незалежним експертом було своєчасно оглянуто пошкоджений транспортний засіб та замовлено звіт щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу НІСАН № НОМЕР_2 (станом на дату події), необхідний для прийняття рішення по справі.
       Відповідно до висновків даного Звіту, сума завданого матеріального збитку (Сврз) на дату оцінки з урахуванням ПДВ дорівнює ринковій вартості пошкодженого транспортного засобу, при цьому відновлювальний ремонт з економічної точки зору є недоцільним та складає 278 487,00 грн.
       27.10.2020 за вх. №402 Страховиком було отримано заяву на виплату страхового відшкодування від ОСОБА_1 щодо перерахування суми страхового відшкодування внаслідок вказаної ДТП на банківські реквізити заявника. Сума страхового відшкодування дорівнює: 130 000,00 грн. (ліміт відповідальності за шкоду майну за полісом №АО/1856851) відняти 2 600,00 грн. (франшиза) дорівнює 127 400,00 грн. Станом на 25.01.2021 страховиком повністю виконано свої зобов`язання по сплаті на користь заявника суми страхового відшкодування./а.с.60-61/
       Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.
       Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
       Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
       Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.
       Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі №752/13375/19.
       Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно ізЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018.
Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Апеляційним судом, на підставні наданих позивачем доказів, установлено факт спричинення позивачці матеріальних збитків унаслідок винних дій відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, економічна недоцільність відновлення транспортного засобу, встановленої вартості матеріального збитку та здійснення страховиком відшкодування в межах страхового ліміту на суму 127 400,00 грн.
Із підстав викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що позивач має право на відшкодування шкоди у вигляді різниці між фактичним розміром збитків (206 685,09 грн.) та страховим відшкодуванням (127 400,00 грн.), що склала 79 285,09 грн., включно із нарахуваннями в порядку ст.625 ЦК України 10 056,63 грн., із яких: 7 849,22 грн. – інфляційні збитки, 2 207,41 грн. – 3% річних.
Підстав зміни розміру моральної шкоди колегія суддів не вбачає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2 ч.2 ст.23 ЦК України).
Згідно роз`яснень, викладених у пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст.1173, 1174 ЦК України. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд правильно застосував наведені норми матеріального та процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. 
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції та обґрунтування права на відшкодування моральної шкоди, як способу захисту суб`єктивного цивільного права. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди та розміру судових витрат. В іншій частині рішення залишити без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (98%) стягнути із відповідача на користь позивача за подачу позову 924,54 грн. та за апеляційну скаргу 1386,83 грн., а всього 2311,37 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 п.п.3,4, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Мосіним Андрієм Володимировичем, - задовольнити частково.
Заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 січня 2022 року – скасувати в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми прострочення на загальну суму 89 341 (вісімдесят дев`ять тисяч триста сорок одна) грн. 72 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути із  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 2 311,37 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04.04.2023.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               Л.М. Хіль