Справа № 308/7260/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

09.01.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сотник В. М.,

                                                         в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 26.05.2021, о 22 годині 04 хвилин, у м. Ужгород на наб. Слов`янська, 19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря – нарколога, що підтверджується медичним висновком №339 від 26.05.2021. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Сотник В. М., вказує на те, що постанова є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом у справі, оскільки у ньому містяться відомості відносно яких вносились виправлення щодо дати складання процесуального документу. Окрім цього, неправильно зазначено і прізвище особи, щодо якої складено протокол, а саме «Вайтиківський». Між тим, апелянт стверджує, що долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського не є офіційним процесуальним документом, тому його також не слід брати до уваги. На думку апелянта, відеоматеріал є також недопустимим доказом у справі. На переконання адвоката, право водія ОСОБА_1 під час проведення освідування було порушено, оскільки поліцейські не дотримались вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Апелянт вважає, що поліцейські повинні були на місці зупинки автомобіля запропонувати водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, і тільки у разі відмови або незгоди водія з результатами освідчення, запропонувати йому освідування у медичному закладі. На думку адвоката, медичний висновок щодо результатів огляду складено з порушеннями вимог Інструкції, тому вважається недійсним. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи. Крім того, у день проведення судового засідання, - 09.01.2023 від адвоката Сотника В. М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Сотника В. М. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційним судом береться до уваги те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно – правових актів. 

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Згідно зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №542192, 26.05.2021, о 22 годині 04 хвилин, у м. Ужгород на наб. Слов`янська, 19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря – нарколога, що підтверджується медичним висновком №339 від 26.05.2021. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що у ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зміст протоколу йому відомий, копію процесуального документу отримав.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №339 від 26.05.2021, встановлено, що ОСОБА_1 пройшов освідування у «КНП ЗОМЦПЗ та МЗ», за результатами огляду лікарка ОСОБА_2 констатувала, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння Зі змістом медичного висновку ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом (а. с. 2).

Розпискою від 27.05.2021 підтверджується, що ОСОБА_1 зобов`язується залишити свій транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 на місці зупинки (а. с. 3).

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №760116 від 26.05.2021 підтверджується, що за вчинення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (вісімсот п`ятдесят) (а. с. 4).

Згідно з рапортом поліцейської Охотської А. Р., під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №542192 та постанови серії ДП18№760115, на ОСОБА_1 , поліцейською допущено помилку у прізвищі особи щодо якої складено вищевказані документи (а. с. 5).

З відеозапису, що міститься на DVD - диску убачається, що поліцейські зупинили водія ОСОБА_1 за вчинення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення. Під час спілкування з водієм у працівників поліції виникли сумніви щодо його тверезості враховуючи очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло. При цьому, під час поверхневого огляду, у ОСОБА_1 були виявлені заборонені наркотичні речовини (а. с. 6).

При оцінці вищенаведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які можуть слугувати підставою вважати, що поліцейська Охотська А. Р. була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час розгляду апеляційної скарги сторона захисту не надала жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейські діяли всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівників поліції.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейська ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.

При цьому, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та медичному висновку, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Також апеляційним судом не встановлено жодних даних і про те, що в лікарки КНП ЗОМЦПЗ та МЗ», ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування водія у нетверезому стані були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, – у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими та відеодоказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.

Твердження апелянта про те, що у протоколі неправильно вказано прізвище особи, щодо якої він складений, а саме вказано «Вайтиківський», апеляційний суд вважає, такими що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення. Твердження апелянта про те, що долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського не є офіційним процесуальним документом, тому його також не слід брати до уваги, - апеляційний суд вважає такими, що не є підставою для скасування судового рішення та бере до уваги те, що ОСОБА_1 ні у суді першої інстанції, ні у апеляційній скарзі не заперечував, що саме він був на місці події, керував транспортним засобом і саме він пройшов освідування і саме щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім того, поліцейським у рапорті, який долучений до матеріалів справи зазначено, що правильним слід вважати прізвище особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №542192 ОСОБА_1 . Інші процесуальні документи, а саме медичний висновок №339 (а. с. 2), розписка від 27.05.2021, постанова ДП18 №760116 складені саме на особу, яка має прізвище ОСОБА_1 .

Разом з тим, апеляційний суд, дослідивши наявні у справі допустимі та достатні докази, вважає необґрунтованими і такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом у справі, оскільки у ньому містяться відомості відносно яких вносились виправлення щодо дати складання процесуального документу.

Так, відхиляючи вказані твердження, суд апеляційної інстанції при перевірці доказів на предмет належності та достовірності встановив, що відповідно до протоколу серії ДПР18 №542192, подія за участі ОСОБА_1 мала місце 26.05.2021 о 22 год 04 хв, часом складання протоколу є 00 год 00 хв, відповідно датою 27.05.2021. Отже, доводи апелянта у цій частині є такими, що не можуть слугувати підставою для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім цього, ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, зауважень або застережень щодо достовірності відомостей, викладених у процесуальному документі не висловив, про що свідчать його особисті підписи. 

Доводи апеляційної скарги про те, що право водія ОСОБА_1 під час проведення освідування було порушено, оскільки поліцейські не дотримались вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, апеляційний суд до уваги не бере з огляду на таке.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі – Порядок) та Інструкцією.

Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. З матеріалів справи убачається, що на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у поліцейського були сумніви щодо перебування водія у тверезому стані. Вимога працівників поліції була обґрунтованою, вмотивованою, правомірною, оскільки у водія ОСОБА_1 виявлені очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло. Відтак, відповідно до Порядку та Інструкції, водія направлено на огляд для визначення стану сп`яніння до КНП ЗОМЦПЗ та МЗ».

Апеляційним судом не встановлено жодних порушень порядку ані при направленні на огляд, ані при проведенні процедури медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 лікарем КНП ЗОМЦПЗ та МЗ».

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про неналежність та недопустимість відеозапису, що міститься у матеріалах справи, оскільки такий отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Крім того, як підтверджується відеозаписом, під час поверхневого огляду водія ОСОБА_1 працівниками поліції виявлено за добровільною згодою водія наркотичні речовини. Тому, апеляційний суд вважає, що підозра водія ОСОБА_1 на перебування в стані наркотичного сп`яніння була вмотивованою, наявність ознак наркотичного сп`яніння давала працівникам поліції достатні правові підстави для законної вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог за п. 2.9 «а» ПДР; що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка; що адміністративне стягнення на підставі ст. ст. 33 - 35 КУпАП накладено на нього у межах санкції вищевказаних статей, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й належить до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Сотником В. М. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Сотник В. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сотник В. М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН